60 
nagogale Poesie hos de saakaldte der for en Deel benytte 
hiin Anskuelse til at gjøre Serapherne til Ild en gle. Saaledes 
heder det f. Ex. i det af Rabbi Meir ben Isaak, Forbederen, der 
levede i det ellevte Aarhundrede, forfattede aramaiske Festdigt 
nvo-ipcs' V. 16. 
og i et andet Festdigt, der begynder med ]n^\''n72 nrm: 
iDkNn 
“«snu? ■’3U5 bi^<73'vDb. 
I Skriftet Berith Menucha læres der, at der ere ti Engleclasser. 
Den tiende er Seraphernes og dennes Overhoved heder Jehoel 
og er sat over Ilden (Eisenmenger, Entdecktes Judenthum II, 
374 og 379). Middelalderens jødiske Philologer og Exegetercom- 
binere næsten alle med forbrænde: Ab ulv a lid for¬ 
klarer Ordet ved >;5obU Ildengle; Parchon anfører i sit Lex. 
under ogsaa og lader dem have faaet dette Navn som 
skabte af Rd. Ligesaa forklarer Kimchi i sit Lex. ved 
Den samme Forklaring give hans Fader og han til 
Jes. 6, 2. Han siger her, at Jesaja har kaldt de Engle, han saa, 
Seraphim, fordi han i det prophetiske Syn saa dem i Skikkelsen 
af en forbrændende Ild, og at han saa dem i en saadan Skikkelse, 
fordi Gud vilde aabenbare for ham Slægtens Synd, at de alle 
vare skyldige. Med'Kimchi stemmer Aben Esra overeens, der 
til Jes. 6, 2 antager, at Serapherne have faaet sit Navn deraf, at 
de berørte Jesajas Mund med Ild (rs dw^np). 
Ogsaa'Abarbanel erklærer Navnet deraf, at Serapherne viiste 
sig for Propheten i Skikkelse af forbrændende og fortærende Ild. 
Man kan saaledes betegne Forklaringen Ildengle, forbræn- 
' De blomstrede især i det tiende og ellevte Aarhundrede. S. Zunz, Die gut- 
tesdienstlichen Vortrage der Juden S. 379 ff.- og Die synagogale Poesie des 
Mittelalters. 
S. Machsor T. II fol. 213 ed. Sulzb. og Fiirst, Perlenschnure araraaisclier Gno¬ 
men und Lieder S. 57. 
* Machsor T. I fol. 49 ed. Sulzb, 
