86 
Præses anmeldte Indseiidelsen af jjThe Atlantis^^ No. 3 som 
Gave til Selskabet. 
Den Jste April. Møde i den philosopliisk-liistoriske Classe. i 
Hr. Welhaven holdt et Foredrag om tvende antike Gravkamre 
i Omegnen af Rom. 
Meddelelsen indlededes med nogle almindelige Bemærkninger j 
om saadanne Oldtidsverkers Udstyr og symboliske Fremstillinger. | 
I det andet Aarhundrede, eller efter Antomnernes Tid, da Lige- | 
nes Forbrændelse ophørte, bortfaldt ogsaa Columbarierne og 
Askeurnerne, og istedet kom Sarkopbagerne, i Almindeligbed af j 
Marmor og smykkede med Reliefbilleder. Disse Arbeider maatte j 
have en særegen Interesse, forsaavidt som de give Oplysninger | 
om hvorledes den senere Oldtid forestillede sig Døden og en fort- | 
sat Tilværelse. I Foredraget paavistes de Omstændigheder, der | 
indskrænker det Udbytte, man her kunde vente sig, og desuden j 
i mange Tilfælde gjør Tydningen vanskelig. Et naturligt Hjelpe- | 
middel for Opfatningen tilbyder sig hvor selve Gravkamrene fra | 
hin Periode endnu bevare sin eiendommelige Udsmykning, men j 
i det Hele maa man her erindre Forskjelligheden af den klassiske 
Oldtids gangbare Hovedforestillinger om Tilstanden efter Døden. 
Meddeleren gjennemgik de hidhørende Myther og fremhævede 
især Sagnet om de Saliges Øer, der allerede forekommer hos ; 
Homer og Hesiod. Mærkeligst iidviklet findes det i Pindars 2den ! 
olympiske Ode, hvor Overgangen til de elysiske Egne i det vest- j 
lige Ocean ikke blot, som hos Hesiod, tilkjendes Heroerne, men 
ogsaa overhoved de liittrede Sjele, som Løn for en ustraffelig 
Livsvandring. Denne Lære synes efterhaanden, maaskee især 
ved den udvidede geographiske Kundskab at være fjernet fra Al- 
meenforestillingen, hvorimod den holdt sig i Mysteriernes Sym- 
bolik. Medens vi saa hyppigt i den klassiske Skriftverden træffe 
udførlige Skildringer af det underverdenske Skyggerige med de 
særskilte Regioner for Belønning og Straf, findes Sagnet om de 
Saliges Øer kun hos enkelte Forfattere. Blandt disse maa man 
