110 
t 
T 
n 
H 
■ ■ " 1 
39,56 
811,70 
46 
1,5478 
40,32 
813,27 
17 
1,6426 
41,55 
811,42 
26 
1,5479 
42,49 
811,97 
22 
1,5480 
43,26 
811,52 
22 
1,5497 
45,39 
810,46 
2 
1,5533 
46,08 
811,43 
3 
1,5506 
50,31 
809,84 
2 
1,5569 
51,62 
807,87 
2 
1,5600 
54,48 
807,66 
2 
1,5653 
55,56 
807,75 
23 
1,5672 
56,67 
807,25 
2 
1,5667 
57,45 
806,08 
4 
1,5711 
58,38 
806,72 
9 
1,5679 
Dersom denne Staalcylinders magnetiske Tilstand (dens mag¬ 
netiske Moment) var bleven uforandret fra 1820 til 1858, havde 
man af de forskjellige Værdier af Svingetiden T kunnet bestemme 
de dertil svarende Værdier af den horizontale magnetiske Inten¬ 
sitet, ved nemlig at antage Intensiteten i 1820 som Eenhed og 
beregne Intensiteten for de følgende Aar i omvendt Forhold af 
Quadraterne af Svingetiderne T. Man vilde da tinde, at Intensi¬ 
teten havde betydeligt tiltaget fra 1820 til 1858, at den havde til- 
taget lidt fra 1820 til 1823, derpaa aftaget til 1828, da et Mini¬ 
mum indtraf, og senere hen i det Hele tiltaget. Men til denne 
Forudsætning er man ikke berettiget, da Erfaring lærer, at en¬ 
hver Staalstavs magnetiske Moment kort efter at den er magneti- 
seret sædvanlig mærkelig aftager, og med Tiden langsomt nær¬ 
mer sig mere og mere til en Grændseværdie. Den berømte Gauss 
i Gøttingen havde i 1833 bekjendtgjort en Methode til at hestemme 
den magnetiske Intensitet i absolute Eenheder, uafhængigt af 
Magnetstavenes Dimensioner, Masse og magnetiske Moment. Be¬ 
tegner H den horizontale Intensitet i Gaussiske absolute Eenhe¬ 
der, T Tiden af et vist Antal horizontale Svingninger af en Mag- 
