115 
Til Beviis paa at Dyrformer, der hare Slægtninger i sydligere 
og for Dyrenes Udvikling tilsyneladende gunstigere Have, i det 
nordlige Hav kunne opnaae en uventet Størrelse, kan vises en 
Tubularie, som jeg erholdt i Belsund paa omtrent 20 Favnes Dyb. 
Den er efter levende Exemplarer, hvoraf jeg erholdt 3de, afbildet 
paa Tavlø III V6d Figur 1 i naturlig Størrelse. 
Den afrevne Stilk var paa det største Exemplar mellem 120 
og 130 Millimeter lang med en Tykkelse af noget over 3 Milli¬ 
meter. Den indenfor den hornartede klare Skede værende bløde 
Hud havde hos de levende Exemplarer Længdestriber af en stærk 
cinoberrød Farve. Hovedets Længde fra Stilken til den øverste 
Ende af Mundtentaklerne fandtes at være 18 Mm. Tentaklerne 
i den ydre Række vare 42—46 Mm. lange, saa at de udbredte 
dannede en Skive af 80-85 Millimeters Gjennemsnit. 
Ifølge Størrelsen i Forhold til andre Arter afSlægten, kunde 
denne Tubularie fortjene Artsnavnet gigmtea, men da denne 
Benævnelse allerede er benyttet — om maaskee kun for en 
Afart af TuhMaria indivisa — foreslaaes for den nye Art Arts¬ 
betegnelsen: regalis, da den er hævet over sine Samslægt- 
ninger. 
Polyphovedet Fig. 2 har samme Ægform som hos Tub. in- 
‘I divisa. Det var graalighvidt og noget gjennemskinligt, saa at 
Ider fremtraadte et rødligt Skjær fra det Indre. Mundtentaklerne 
eie meget tynde, sylformige, af 3—4 Millimetres Længde, tet stil- 
Mede om Mundaabningen og længere nedad i 3—4, dog ikke kjen- 
"delig adskilte. Rader. 
^ De lange Tentakler paa Hovedets videste Omkreds tåltes paa 
et Exemplar at være 28. De bestode af en tyk Hud, der i For- 
f bmdelse med at deres Huulhed var udspendt ved en Vædske for- 
anledigede at de hos det levende Dyr holdtes meget stive. For- 
•neden havde de en Krumning udad, foroven derimod en indad, 
' saa at de fik Formen af et latinsk De vare sylformede, ikke 
'fuldkomment trinde, men noget sammentrykkede fra Siderne 
saa at Gjennemsnittet var elleptisk. De bevægede sig kun tet 
8 * 
