116 
ved Polypliovedet saaledes at de snart vare mere oprette, snart 
mere vandrette, hvorimod Krumningen blev uforandret. 
Umiddelbart indenfor den omtalte Tentakelkreds flndes Ge- 
nerationspolyperne paa Stilke, der ere næsten ligesaa lange som 
Tentaklerne. Polyperne ere stillede hovedsagehg i to Rækker 
paa de omtrent tresidige Stilkes indadvendte Flade. I Regelen 
fandtes de mindst udviklede Polyper nedad. Disse vare lukkede 
og omvendt ægformige. 
En Stilk med Polyper er afbildet ved Fig. 3 i tredob e 
Størrelse. De fuldt udviklede Polyper, hvoraf ved Fig. 4 gives 
en forstørret Afbildning, ere ægformige med en kredsformig Aab- 
Ig hvis Kant er ganske tynd. Det fra Polypklokkens Rund 
udgaaende med en cinoberrød lidt kornig Masse udfyldte Organ 
var hos de fuldt udviklede Polyper trindt lige tykt i begge 
Ender, dog saaledes at den ydre Ende var afrundet. Hos de 
ældre afdøende Polyper fandtes det afsmalet til begge Ender, og 
temmelig tet indsluttet af den sammenkrumpede Polypklokke. 
Nogen Fordybning i Enden — Mave — iagttoges ikke. ^ 
I Polypklokkerne fandtes Unger i forskjellig Udviklingsgrad. 
Mere end een i hver Klokke iagttoges ikke. I Begyndelsen viste 
de sig som kredsrunde forholdsviis temmelig tynde Skiver med 
forskjelligt Antal Udbugtninger eller Tænder i Randen, saaledes 
som ved Fig. 5 i betydelig Forstørrelse vises. Naar Ungerne 
vare færdige til at krybe ud af Klokken havde de den ved Fig. 6 
angivne Form. Udkrybningen foregik med Tentaklerne foran. 
De friblevne Unger kunde med Lethed krybe op efter Siderne 
af det Glas, hvori de vare opbevarede, ved at fæste sig ved Ten- 
taklernes fortykkede Ender paa samme Maade som Echinoder- 
merne med sine Sugefødder. 
Den nederste Ende viste Sammentrækninger saa at den noget 
forandrede sin Form - Fig. 7 og 8, og syntes derved at være 
skikket til at fæste sig, men nogen Tilheftmng iagttoges ikke. 
Foruden ved sin betydelige Størrelse adskiller denne Tubu-- 
larie sig fra Tiibularia indivisa, som den forøvrigt ligner meget i 
