154 
vero signifi,catus neque ullum habet ab etymo præsidium neque pafri- 
archarum moribus consentaneus est^ quorum ævo jam desierant res rebus 
permulare veræque emtiones usitatæ eranty quæ argento appenso fiebant.^ | 
Hvad denne Gesenii Indvending angaaer, da var det vistnok 
saa, at paa Patriarchernes Tid Sølv var kommen i Brug som Be¬ 
talingsmiddel; thi Abraham kjøbte et Jordstykke for 400 Sekel 
Sølv, Joseph blev solgt for Sølv, og hans Brødre havde Sølv med 
sig til Ægypten for at kjøbe Korn; ja man var endog kommen 
saavidt, at man skjelnede mellem Sølvets Gehalt; thi det bernær- j 
kes om det Sølv, Abraham betalte med, at det var af det Slags, 
som var gangbart blandt Kjøbmænd et Udtryk, som 
maa sigte til Gehaltet. 
Men, naar Ges. heraf slutter, at Tuskhandel var ophørt hos 
Hebræerne, da tager han feil; thi saadan Handel er overalt ved- 
bleven længe efterat Sølv er bleven indført som Betalingsmiddel, 
og kan stricte talt siges aldrig at være ophørt. Større Vægt har 
Bocharts Indvending, hentet fra de mange Benævnelser, det hebr. 
Sprog har for Begrebet Faar eller Lam ell. izbr, 
-r, rrrh. Hen Omstændighed, at intet af disse Udtryk fm- 
des anvendt, naar Talen er om Handel, og at paa den anden 
Side ikke forekommer, naar Talen er om Faar eller Lam 
i andre Forhold, kan ikke undlade at vække Tvivl om Rigtighe- 
den af de Gamles Oversættelse, naar man forstaaer den saaledes, 
at de derved skulle have meent selve Dyret, Faar eller Lam. | 
Men dette har, som vi nedenfor skulle see, næppe været deres j 
Mening. i 
Bochart har, som ovennævnt, erklæret sig for den Mening, . 
at Kesita var en Mynt, og alle ældre hebraiske Fortolkere, paa e 
E bn Ezra nær, have hyldet samme Anskuelse, i det de have be- ; 
raabt sig paa en Rabbi Akiba, som levede paa Keiser Hadrians ' 
Tid og i sin Afhandiing Ro sch has sch ana beretter, at han paa 
en Reise i Kordafrica erfarede, at man der kaldte en liden Mynt 
Kesita. Denne Mening er søgt yderligere bestyrket af Biskop 
Munter, som i en Afhandiing om Kesita (Kjøbenhavn 1824, 4.) 
deels paaberaaber sig Plinius (hist. nat. 33y 3, s. 13), der be- i 
