156 
Betaling i Sølv, stadfæstes derhos ved Apostl. Gjern. 7, f6^hvor 
Mint Kjøb siges at være skeet TC[j.Yjc apyupioD. 
Ved denne Forklaring have de nyere Fortolkere acqviesceret, 
uden noget Forsøg paa at bringe den i Harmonie med de gamle 
Oversættelser, hvis indbyrdes Enighed dog maa vække stærk For¬ 
modning om deres Rigtighed. 
Det er min Hensigt her at vise, at en saadan Harmonie uden 
Vanskelighed lader sig tilveiebringe, og at forsvare de gamle 
Oversættelsers Rigtighed mod deres Angribere. 
Det er en bekjendt Sag, at hos Nomader, hvis vigtigste Ei¬ 
endom Qvæget er, de samme Ord, som betegne Qvæg, ogsaa ofte 
bruges til at betegne Gods, Formue, i Almindelighed, saasom 
oldn. Fé, hebr. og at de enkelte Huusdyr blive de almin- 
deligste Byttemidler og Værdiemaalere for andet Gods. Saasnart 
ædle Metaller, bleve antagne som Byttemiddel, maatte den Tanke 
paatrænge sig at udstykke dem saaledes, at de enkelte Stykker 
kom til at staae i bestemt Forhold til enkelte Huusdyr, blandt 
hvilke Faaret, som det i Handel hyppigst forekommende, kan blandt 
Hebræerne være bleven repræsenteret ved et Sølvstykke, kaldet 
Kesita, hvilket igjen paa Grund af dette Forhold i daglig Tale 
undertiden kan være bleven kaldet Faar eller Lam, ligesom Af¬ 
ghanerne i vore Dage kalde Sølvpenge Faar. ^ 
Men de sildigere Tiders Opdagelser i Ægypten og Assyrien 
levere Materialier til en endnu mere tilfredsstillende Forklaring 
af de gamle Oversættelsers Udtryk for Kesita. 
Blandt de huuslige Scener, som i stort Antal findes afbildede 
paa ægyptiske Monumenter, sees af og til en Mand, som i Haan- 
den holder en Skaalvægt, i hvis ene Skaal ligge Guldringe eller 
andre Varer og i den anden Billedet af et Dyr, saasom en Oxe, 
en Gazelle, en Frø o. s. v. Heraf slutter Rosellini,^ at disse 
Dyrfigurer forestille Vægtlodder. Og denne hans Menings Rig- 
« En engelsk Reisende beretter: ^They (the leaders of the Khybers) were impu- 
dently urgent for „sheep'' by which they intended moneyf Moorcroft' s and 
Treheck’ s travels in the Himalayan provinces. Vol II p. 353. 
2 j ]SIonuTnenti dell Egitto e della Nuhia. Hon. Civ, Tav. LI. 
