164 
Straaler paa en saadan Plade, vil der for hver af de 5 omtalte 
Straaler opstaa et Straalesystem.^ De fra den øverste Flade reflek- 
terede Straaler ville samtlige, naar de forlænges tilbage, skjære 
hverandre i et og samme Punkt, nemlig det lysende Punkts 
Speilbillede. Med de øvrige Straalesystemer er dette ikke Til- 
fældet; to nærliggende Straaler i samme Indfaldsplan ville suc- 
cessive skjære hinanden i forskjellige Punkter, og give derved 
Anledning til en imaginær Brændlinie, der er den Kurve, 
som tangeres af de tilbage forlængede Lysstraaler, eller disses 
Omhyllingslinie. 
Forat fmde denne Brændlinies Ligning tænke vi os Koordi- 
naternes Begyndelsespunkt i det lysende Punkt; dettes Afstand 
fra den første brydende Flade kalde vi k. Langs denne Perpen¬ 
dikulær regne vi Abscisserne; Ordinaterne regnes tilhøjre paral- 
lel med de brydende Flader. De første regnes positive nedad, 
de sidste positive tilhøjre. Pladens Tykkelse kalde vi d og Bryd- 
ningsexponenten n. 
Vi ville først søge Ligningen for Brændlinien til de Straaler, 
der brydes gjennem den første Flade og bevæge sig videre i det 
brydende Medium. 
Vi søge da først Ligningen for Straalen C B (Fig. 1). Lig¬ 
ningen for en r et Linie er ; y = ax + P- 
Naar x = k, saa er y k tang i 
altsaa k tang i=^=ak-|-P og p = k (tang i — a). 
Naar x = o, saa er y k (tang i — tang r) 
altsaa p = k (tang i — tang r) 
og a = tang r 
Ligningen for Straalen C B bliver altsaa: 
y ^ tang r x + k (tang i — tang r). 
For nu at linde Omhyllingslinien til denne Linie, differentie- 
dr 
res Ligningen m. H. t i og r og elimineres ^ ved Hjelp af Lig¬ 
ningen sin i = n. sin r; man faar da: 
X , . k 
cos’^ r 
dr + 
cos^ i 
r di 
cos^r 
dr 
