167 
( 
(k 2d) = k 
(ii^ — sin^ i)^ 
cos^ i 
n*^ —1 
y = tangM. 
Eliminationen af i mellern disse Ligninger foregaar aldeles 
paa samme Maade som i foregaaende Tilfælde. Man faar da 
Brændliniens Ligning. 
[x — (k + 2d)]" - (n^ _ 1)^ = (kn)L 
Dette er, som man ser, Ligningen forEvoluten til en 
Hyperbel, hvis Centrum ligger i Afstanden k -f- 2d fra det 
lysende Pnnkt eller ligesaa langt under Pladens underste Flade, 
som den forrige Hyperbels over samme, nemlig i en Afstand lig 
Pladens Tykkelse. Denne Hyperbel er forøvrigt aldeles over¬ 
ensstemmende med den forrige, den er dens fuldkomne Speil- 
billede med Hensyn til Pladens underste Grændseflade. Om dens 
Evolute_, vor Brændlinie, gjælder det samme. 
For de Straaler der bevæge sig i det brydende Medium, ere 
altsaa Brændlinierne Evoluterne til Hyperbler. Bølgeoverfladerne, 
hvis Normaler Straalerne ere, blive her de med de tilsvarende 
Omdrejningshyperboloider ækvidistante Flader, hvis Omdrejnings- 
axe er Normalen fra Lyspunktet paa det brydende Mediums 
Grændseflader. Intensiteten er paa ethvert Punkt af Bølgen om¬ 
vendt proportional med Krumningsradien. 
Af den Maade, hvorpaa Størrelsen k forekommer i Brænd- 
liniernes Lysninger, ser man, at disse forandre saavel sin Belig- 
genhed med Hensyn til det lysende Punkt som sin Form med 
Lyspunktets Afstand. 
Vi ville dernæst undersøge Brændlinien for de Straaler, der 
efter at være brudt to Gange atter igjen træde ud af den underste 
Flade. Ligningen for Straalen A B (Fig. 3) er 
y a X d- p 
Naar y = k tang i -f- d tang r, saa er x = k -{- d. 
Naar y = k tang i -|- d tang r — d tang i, saa er x == k 
altsaa k tang å tang r = a (k -f- d) -}- P 
k tang i -(- d tang r — d tang i a k -f- P 
