192 
af sin Samtids Medbejlere og Modstandere som den meningsskif- 
tende og i alt ustadige, undtagen i sin Lidenskabs Heftighed; 
som snart Dansk, snart Norsk, snart ‘Svensk, snart Opponent, 
snart Ministeriel, snart Folkeven, snart Kongetjener. 
Intet stort Navn er i Norge bleven mere bekranset, intet er 
mere brændemærket. I sin Ungdom var han forgudet af Folket. 
Hans Dødsleje var omgivet af Miskjendelse. 
At granske K. Magnus Falsens Levnet er ikke blot en Retfær- 
digheds-Pligt imod hans Minde, men ogsaa imod Norges Gjenfødel- 
ses-Historie. Thi hans Delagtighed deri er for stor til at ikke 
hans Ære skulde være uadskillelig bunden til Folkets. 
Slægten Falsen har en sjælden Udmærkelse i den dansk-norske 
Statstjeneste. Dens Anseelse forklarer ikke blot den enkelte Per- 
sonligheds Stilling til Samtiden, men giver ogsaa et Indblik i de 
Aarsager, som danne hans Karakter. 
I Aaret 1758 blev Etatsraad Enevold (de) Falsen ophøjet i 
den danske Adelsstand. Dennes Søn, (Konferensraad) Kristian 
Magnus Falsen, blev Justitiarius i Norges Overhofret og døde i 
1799. Hans endnu talentfuldere Søn, Enevold Falsen, født 1755, 
der blev Student i Tiaars Alderen, opnaaede allerede 1788 at blive 
sin Faders Efterlølger i det øverste Dommer-Embede i Norge. 
Han var ikke blot det tredje Slægtled af denne juridiske Adelsæt 
{noblesse de la robe)^ men ogsaa udmærket blandt sin Tids Digtere 
og Skjønaander. For hans udkaarne Fædreland Norges Udvik- 
ling, var det endnu vigtigere at Enevold Falsen havde antaget 
sin store Samtids Frihedsideer og forfægtede dem varmt i flere 
udmærkede Skrifter, Den samme patriotiske Aand besjælede ham 
ogsaa under de store Statsforretninger, hvortil han blev kaldet. 
Denne Gemyttets Ild var desuden ogsaa ledsaget af en Lidenska- 
belighed, som paadrog ham en Forflyttelse i Unaade til Nordland 
1789. Derfra kom han, efter to Aars Forløb, men med nedbrudt Hilse 
ind i Kjøbenhavns Højesteret. I 1802 fik han atter den højeste 
Dommerstilling i Kristiania, som nu var Justitiarius i Stiftsover- 
retten. 
I 1807 blev han (i Forening med Prins Kristian August, 
