f: Stiftamtmand Gebhard Moltke og (senere) Statsraad Rosenkrantz) 
Medlem af den midlertidige Regjeringskommission, som under 
1 Krigen med Sverige og med England fik det vanskelige Hverv, 
I at lede Norges særlige Anliggender. Han holdt sig i denne Stil¬ 
la ling nær til Prins Kristian August, saa at han med ham deltog 
[ i den vigtige Beslutning, at den norske Hær ikke, efterat have 
tilbagedrevet det svenske Anfald, skulde forfølge Fienden ind i 
Sverige, hvortil der fra den danske Regjering var kommen Ordre. 
f 
Men skjønt kun 53 Aar gammel, var Enevold Falsen allerede 
da en svækket Olding, der længe havde lidt af Svindel og et 
Mismod, der grænsede til Sindsforvirring. Den 16de Novbr. 1808 
5 ,forlod han i en storm- og regnfuld Aften Kristianias Privat-Tea- 
ter, som han saa ofte ved sin Muse havde oplivet og hvis for- 
s nemste Opretholder han stadigen havde været, og hans forvildede 
1 Skridt lededes til Fjorden, i hvilken man Dagen efter fandt hans 
Lig.^^ Han blev jordet med den største Højtidelighed som en af 
Fædrelandets mest elskede og fortjente Mænd. 
l . Hans Søn Kristian Magnus Falsen blev født i Oslo i 1782. 
I et Hus, som saaledes var gjennemtrængt af den franske Kultur, 
g og opdragen under den franske Revolutions Storme, maatte han 
I 
i ' tidligt kunne indsamle politiske Kunskaber og erhverve sig In- 
L teresse for det offentlige Liv. Ligesom sin Fader hørte han til 
L dem, som ikke mistvivlede om de fri Grundsætninger, uagtet de- 
V 
R res Misbrug. Da ogsaa Danmark og Norge blev revet ind i 
, Hvirvelen af politiske Storme og Ulykker, søgte han endog per- 
sonligen‘at møde Faren. Under Kjøbenhavns Belejring i 1807 
h tjente han, der dengang var Højesterets-Advokat, som Kaptejn i 
I Studenterkorpset. Ogsaa i Norge var han en Tid Kaptejn i Grev 
Wedel-Jarlsbergs Frikorps imod de Svenske. 
Det var især hans Stilling som Sorenkriver i Follo fra 1808, 
,, medens han boede paa Gaarden Vollebæk ved Kristiania, der 
aabnede en vid Virkekreds for hans Talenter og Fædrelandssind. 
' Ved sin Faders Død, i en Tid der krævede overordentlige Mænd, 
arvede han en Anseelse, som i tredje eller fjerde Slæ-gtled knyt- 
1 
« tede hans Navn til Norges Hovedstad. Thi at han allerede i 26 
13 
