198 
en „oberoende existens^^, politiske Rettiglieder og et repræ- 
sentativt System og det var kun paa dette Vilkaar at et Parti for 
Sverige fandtes der. Dertil kommer, at Adlersparre, Posse, Wet- 
terstedt, Platen, kort næsten alle de Mænd, som i 1809 Aars Revo- 
lution spillede en Hoved-Rolle og fra Begyndelsen liavde indviet 
Karl Johan i Rigets politiske Planer, havde fraraadet enhver Tanke 
om at iværksætte Foreningen under andre end de nysnævnte Vil¬ 
kaar som i højeste Grad forkastelig og umulig. 
Hvis man derimod ved et Selvstændigheds-Parti tænker sig 
Mænd, som vilde berede Norge et isoleret-uafhængigt Tilvær, 
uden Forening med nogen anden skandinavisk Stat, vil det snart 
indsees at mindst Prins Kristian Fredrik havde en saadan Hensigt. 
Ikke allene maatte han som dansk Tronarving være et le- 
I 
vende Pant og en fremtidig Borgen for Norges vedblivende For¬ 
bindelse med Danmark; der ere nok af Beviser for at han delte 
det Ønske hos danske Fremtidsmænd om Forening med Sverige, 
som allerede i 1799 havde ledet til Oprettelsen af Selskabet „det 
forenede Skandinavien,^^ under Malte Bruns Forsæde. Han af- 
veg heller ikke i dette Ønske fra sin Fætter Fredrik 6te. -Men 
hans Midler vare andre, ligesom hans Karakter. Det mislykke- 
des for Fredrik 6te, uagtet Napoleons Anbefaling, at vinde den 
svenske Rigsdags Stemmer til Tronfølgen, fordi han ikke vilde 
opofre sin arvede Enevoldsmagt. Men Kristian Fredrik havde 
allerede, dengang, i 1810 faaet nogle Stemmer til Kronprins 
Saa tidligt havde han da gjort sig bekjendt for den liberale Poli- 
tik, som han tydeligere udviklede, saasnart han i Norge kom i 
en selvstændigere Stilling. 
Karl Johan blev af Rigsdagen foretrukken for Kristian Fred¬ 
rik, men den svenske Politik arbejdede ikke desmindre med sam¬ 
me Ihærdighed paa at bevirke Foreningen med Norge. 
Hvorledes Kristian Fredrik under sin Styrelse i Norge op- 
fattede disse Bestræbelser, kan man endog skjønne af den ord¬ 
knappe Regjeringspresse, vi dengang havde. Den forsøgte ikke 
at opægge Nationalhadet imod det Nabofolk, fra hvis Styrelse hine 
‘ Bergman Schinkel 8 B. S. 31. 
