1 
199 
Forsøg paa at vinde Norge udgik, men kun imod Karl Johans 
Person. Saaledes indeboldt Tiden for 17de Novbr. 1813 et me¬ 
get heftigt Angreb paa den svenske Kronprins efter det engelske 
Blad the Star. 
De Stater, hvis Skjæbne var knyttet til Napoleons Vælde, 
maatte efter Slaget ved Leipzig anse sig at staa paa Undergan¬ 
gens Rand. Tiden for Norges Statholder til at optræde med sine 
overordentlige Midler kom altsaa længe førend Karl Johans Over- 
magt i Holsten erhvervede Norges Afstaaelse den 14 Jan. 1814. 
Allerede den 15de Decbr. havde Statholderen i Kristiania sam- 
menkaldt en Notabel-Forsamling af 72 Mænd. Det var altsaa et 
saa talrigt Møde af ansete Borgere at de nok kunde omdannet 
sig til en improviseret Rigsdag. Alligevel adskiltes de den 5te 
Jan. uden at mere end en enkelt Røst havde raabt Leve Kong 
Kristian!, uagtet flere Medlemmer havde været ligefrem opfor- 
drede til at udraabe Prinsen til Konge. 
Da dette Forsøg blev gjort paa samme Tid, som man kunde 
vente og allerede var udsat for den svenske Hærs Angreb paa 
Danmark gjennem Holsten, maa man antage at det har havt til 
Hensigt at forhindre dets Virkning. Dersom den norske Nation 
(midlertidigt) erklærede sig for uafhængig, og Statholderen (tilsy- 
neladende) gjorde Opstand imod sin Konge, ved selv at lade sig 
udkaare, blev det uformeligt og maaske unyttigt at tvinge Fred¬ 
rik 6te til at afstaa et Land, som ikke længer var hans. Han 
kunde da ikke ved nogen Kielerfred befale Normændene at ad¬ 
lyde Kongen af Sverige. Thi de havde jo i Forvejen opsagt den 
Befalende Lydighed og Huldskab. 
Beviserne for at Kristian Fredrik saavel denne Gang i Kri¬ 
stiania som senere hen i Trondhjem og paa Ejdsvold gjorde For¬ 
søg paa at udraabes til Norges Arve-Konge, ere visselig for 
mange til at det kan lykkes Rée, efter Benægtelser som skrive 
sig fra hans Fortrolige, at gjendrive denne de norske Historie- 
skriveres Antagelse. Efter Prinsens Opfattelse af sine Rettighe- 
der og af hans Forhold til Folket maatte en saadan Stræben være 
fuldkommen naturlig og retmæssig. 
1 Aalls Erindr. 2 D. 341, 345. 
