218 
Regjeringen kunne udgive Sedler til Bestridelse af Udgifterne, 
linder Rigsforsamlingens Garanti (Ejdsvold-Garantien, som strax 
paa første Storthing foranledigede store Stridigheder og omsider 
blev brndt.) 
Det kunde iimiiligt nndgaa en saa skarpsindig Mands Op- 
mærksomhed, som K. Magnus Falsen, at denne bans Politik var 
stik modsat de Erfaringer, man havde fra Frankrigs National- 
Forsamling, hvis Exempler ellers tjente ham som Forbillede og 
med hvilke han maatte være saa fortrolig. Derimod stemme 
disse Forslag fuldkommen med den Parliamentets Opløsning el¬ 
ler Prorogation, som sædvanligen plejer at finde Sted, naar Mi¬ 
nistrene i England skulle faa fri Hænder til i Hemlighed og iifor- 
styrrede af en iibelejlig Oppositions Indblanding, at pleje Un¬ 
derhandlinger med fremmede Magter. 
Det synes altsaa heraf at fremgaa at K. Magnus Falsen, lige- 
saalidt som Prinsen (den nyvalgte Konge) stolede paa Vaabenmagt, 
men derimod hellere paa diplomatiske Underhandlinger til sine 
„høje Planers^^ Udførelse. Om disse Planer giver Falsen et mær- 
keligt Indblik i et Skrift, han udgav før Fiendtlighedernes Ud- 
brud, dateret 4 Juni 1814, under Titel „hvad har Norge at haabe, j 
hvad har det at frygte af en Forbindelse med Sverige, og un¬ 
der hvilke Betingelser kan denne Forening være ønskelig.Han 
udtaler deri intet Nationaihad imod de Svenske eller nogen Uvilje 
imod en skandinavisk Forening i sig selv. Tvertimod foreslaar 
! 
han til Stridens Løsning, at Karl den 13de skulde adoptere Kri- i 
stian Fredrik, Norges Konge og Danmarks Tronarving som sinj 
Søn. Dette Skrift, som nu er en literær Sjeldenhed, giver uden: 
Tvivl, som forfattet strax efter Rigsforsamlingen, et saa tydeligtj 
Indblik i dens Leders politiske Tanke, at det fortjener at gjengi- 
ves i sine mærkeligste Træk: ! 
„Betragter man da den Vending, de politiske Tildragelser ii 
de sidste Tider have taget, ser man hen til, hvilke uhyre Strids-! 
Masser der ere blevne satte i Bevægelse, for at iidvide enkelte | 
Stater pna alle de Øvriges Bekostning, — og lære de Tildragel-| 
ser, der nærmest ligge for vore Øjne, os, at dette Udvidelses-j 
I 
