222 
imod, efter de kuns 11 Stemmer, der udtiykkelig i Rigsforsam- 
lingen udtalte sig for den norske Krones stedsevarende Isolering 
fra andre Landes, være tvivlsomt om en saadan Anskuelse af 
Fædrelandets Nytte og Magt dengang existerede lios nogen. En 
Tid, da Normænderne holdt paa at forhungre af Mangel paa Korn- j 
Tilførsel, og da de forgjæves bankede paa udenlandske Kabinet- 
ters Døre, var sikkert ikke gunstig til at fremelske enten over¬ 
drevne Indbildninger om Landets Hjælpekilder eller til at bibringe 
forstandige Folk Forestillingen .om Nytten af en Afstængning fra 
Forbindelse med Frænder. 
Vi have seet at den, som ansaaes for Afsondret-Politikens 
egentlige Høvedsmand, var en gjennemført og stedse konsekvent 
Skandinav. K. Magnus Falsen sluttede sig ogsaa siden med li- 
gesaa oprigtig Lojalitet til den svensk-norske Union, medens han 
dog med Varme afviste Nikolaj IVergelands Paastande om at 
Foreningen med Danmark havde været skadelig for Norge, saaat 
altsaa Normændenes gamle Nationalhad imod Sverige nu herefter 
skulde give Plads for et nyt, ligesaa grundløst, imod Danmark. 
Denne Vending fremtraadte vel efter 1814 først hos Nikolaj Wer- 
geland, men man ser til Overflod af Justitiarius Berghs og G. j 
Bloms senere Skrifter at en stærk Fordom imod Danmark maa | 
have været herskende hos en stor Del af det Wedelske Parti. [ 
Jakob Aalls ædle Opfattelse af de nationale Forholde beviser at 
den ikke var det hos alle. Imidlertid maa denne Afvigelse i 
Dommen om den store Forandring som i 1814 foregik med Nor- | 
ges Skjæbne, have virket mægtigen til i de nærmest lølgende | 
Aar at hindre en Udsoning imellem de to under Krigen dannede ! 
Partier. i 
Naar imidlertid det ene af disse er bleven anseet for mere! 
I 
udelukkende norsk og for at have tilsigtet en mere afsondret norsk | 
Uafhængighed end det andet, ere saavel udenlandske som inden-1 
landske Betragtere væsentligen blevne vildledede af det overflø-1 
dige Forraad af Nabo-Uvenskab og Misundelse, hvoraf saavel j 
Skandinaviens som alle andre mindre Staters Saga bærer saa tyde- j| 
lige Vidnesbyrd. De fleste norske Skrifter om disse Begivenheder | 
