240 
befattet Frankrig} en meget skarp Note imod Sveiige om Dan¬ 
marks Rettiglieder og Skades-Eistatning. 
Saaledes kan man vel med Sandhed sige at Norges Adskil- 
lelse fra Danmark og Forening med Sverige ikke var fuldbragt 
før den 4de November, da Grundloven var vedtaget af Storthmget 
og da Prins Kristian samme Dag paa ny betraadte dansk Grimd. 
Paa en mærkværdig Maade havde dette Forlig altsaa delt 
Sejren og Nederlaget mellem den norske Rigsforsamlings tvende 
Partier. K. Magnus Falsen saa sin demokratiske Grnndlov op- 
højet til en Del af Europas traktatmæssige Statsret. Grev We- 
dels Venner saa deres Udkaarede, Karl Johan, opliøjet paa de 
Forenede Rigers Trone. 
K. Magnus Falsen maatte den 13de August med sin elskede 
Konge deltage i disse Underhandlinger, som endte med at han 
Dagen efter maatte frasige sig Regjeringen. Det er aabenbart at 
K. Magnus Falsen følte kjære Forhaabninger skuffede, og at han 
ansaa sig ude af Stand til, med sine Grundsætninger, længer at 
staa saa nær Statens Ror, som han hidtil havde gjort. Han lod 
sig den 26de August af det Regjeringen førende norske Statsraad 
udnævne til Amtmand i Nordre Bergenhus. Han afrejste strax 
til sit ny Embede og undgik derved at blive Medlem af det over¬ 
ordentlige Storthing, som den 4de Nov. besluttede Norges Fore¬ 
ning med Sverige under Bernadottes Dynasti. 
Flere Aar der efter, da K. Magnus Falsen blev Gjenstand for 
Oppositionens bitre Angreb, blev denne hans Fratræden fra hans 
store Tribune lagt ham tillast i Nationalbladet som en Flugt. 
Bebrejdeisen er mærkeligen partisk. Thi den rammer med samme 
Grund næsten hele Rigsforsamlingens Majoritet og i alle Fald saa- 
danne af dens Høvdinger som Sverdrup og Rein. Thi af Ejds- 
voldsforsamlingens samtlige 112 Medlemmer, mødte kun 19 paa 
det overordentlige Storthing, som samledes fem Maaneder der- j 
efter i Kristiania. Vistnok var den politiske Dannelse dengang j 
saare ringe. Den nysudkomne Grundlov var lidet forstaaet. Man 
valgte ogsaa til de to Forsamlinger efter noget forskjellige Valg- 
‘ Bergman-Schinkel 8 D. S. 253. 
