242 
i 
F 
i 
De Lidenskaber, som vare vakte ved Statsomhvælvningen og 
Krigen, efterlode hos os som andetsteds Dønninger af Parti-Stri- 
digheder, hvori atter K. Magnus Falsens Navn lyder som et af 
de første. Men da en saadan Historiens Kilde hører til de mest 
grumsede, formedelst den Ringeagt for Sandhed, som derved 
jevnligen kommer for Dagen, og hvorpaa der ovenfor ere frem- 
stillede Exempler, vilde det udkræve en stor Vidtløftighed, at 
bevise af Sammenligninger mellern de paa begge Sider overdrevne 
Indlæg, hvad der er Sandhed. At udvaske disse Partistridighe- 
ders Grus kunde visselig være meget oplysende til at forstaa en 
fri Forfatnings Væsen. Men da Slutningen af K. Magnus Falsens ' 
Levnet naturligvis var af mindre Indflydelse paa Folkets Udvik- 
ling, vil vel ogsaa en kortere Skildring deraf være tilstrækkelig 
til at godtgjøre, at hans Levnet ikke var hans Storværk uværdigt. 
Han blev i det følgende Aar 1815 valgt til Repræsentant for 
Nordre Bergenhus Amt. Da han boede i Bergens By, stemte 25 
St. imod og 58 for, at han skulde ansés lovlig valgt. Hans Virk- 
somhed i denne Forsamling formindskedes derved at han to Gange 
maatte hjemforløves formedelst Sygdom. Til Storthinget i 1818 
mødte Falsen atter som Repræsentant fra Nordre Bergenhus, men 
blev afvist, idet Majoriteten nu med Strenghed opstillede den 
Fortolkning af Grundloven, at Valgene skulde være bundne til 
Bostedet. Det var dog ingenlunde fordi Falsen savnede Popu¬ 
laritet i Bergen, at han havde ladet sig udkaare fra Landet. 
Endnu i 1820 nød han i Bergens By den medborgerlige Tillit, 
at han udkaaredes til første Valgmand med 612 Stemmer. Han 
blev ogsaa sit Bosteds første Repræsentant og mødte som saadan 
paa Storthinget i 1821. 
Men nu var hans hele personlige Stilling bleven forandret. Han 
havde vundet den ny Regjerings Gunst og han var tillige kommen 
i personlig Trætte med flere af Storthingets mest ansete Ledere. 
Alligevel vil det være umuligt af hans offentlige Handlinger at 
bevise en saa vidtgaaende Meningsskriften, som Samtiden bebrej- 
dede ham. Han foreslog 1821 at Norges Navn paa norske Myn¬ 
ter og i Love skulde nævnes foran Sveriges, at Rigsretten og 
