244 
som en ufravigelig Regel af Retfærdiglied imellern Folkeslagene. 
Ved Belgiens Adskillelse fra Holland, Lornbardiets fra Østerrig 
og Savoyens fra Sardinien, er det betragtet som en afgjort Sag 
at den ældre Gjæld maa deles. Denne Fordeling gives heller 
ikke sin væsentlige Betydning i Forhold til de omhandlede Lands- 
dele, men i Forhold til de iidenfor Krigen og Statsomvæltningen 
staaen de Fordringshavere. 
Den Mening, som ogsaa i 1821 lod sig høre, at det var Sve¬ 
rige, som burde .betale Gjælden til Danmark, uagtet det ikke 
var kommen i Besiddelse af nogen Fodbred dansk Grund, vilde 
vel overalt i Europa være bleven hørt som en Latterlighed. Vi 
kunne neppe i Norge gjentage den uden Undseelse. 
Dersom her havde været Rum til udførligen at gjennerngaa 
ethvert Afsnit af Magnus Falsens Levnet, maatte der ogsaa bleven 
mere end en Lejlighed til upartisk at berøre hans politiske Vild- 
farelser. Thi for saadanne er han ligesaalidt fri, som nogen der 
i en stormende Tid har udrettet noget stort. Ulykken var, at 
hans Samtid aldrig erkjendte nogen af hans Handlinger som Vild- 
farelser, men gav dem Udseende af Forbrydelser. 
En af disse Fejl var dog af altfor megen Vigtighed til at 
kunne udelades af nogen Historie, nemlig at han modtog det den 
2den Mars 1822 oprettede, ja maaske for ham skabte, General- 
Prokurør-Embede. Nogen saa overvættes og, efter Magnus Fal¬ 
sens Stilling i Staten, saa særdeles fristende Tillitspost var dette 
just ikke. Medens flere af hans langt mindre andete Medarbej- 
dere fra Ejdsvold vare optagne i Statsraadet, lod han sig her 
udnævne til en under Regjeringen sorterende Stilling, hvis Løn- 
ning, 2000 Spd., vel heller ikke kunde antages for uforholdsmæs- 
sig. Man maa antage, at de Forretninger, som henlagdes til dette 
Hverv, og som lignede den svenske Justitiæ Ornbudsmands og 
de engelske Regjerings-Advokaters, maa have bibragt ham den 
Forestilling, at et saadant Embede nødvendigvis hørte med til et 
konstitutionelt Statsskik, for at gjøre Lovens Kontrol med alle 
Embedsmænd til en Virkelighed. Han maa have troet, at en For¬ 
retning, som i disse gamle fri Lande erkjendes for en Vinding 
