266 
dighed nødte ham til her at blive staaende ved den for Ordet 
paa alle Steder fælleds Grundbetydning: For br indere og til 
at antage, ata^^-Dni; i Jes. 6 var et af Jesaja selv dannet Appella- 
tivum. Det var ham umuligt at troe, at Jesaja i en Spaadom,. 
hvori han fremhæver Guds Hellighed paa det Allerstærkeste og 
sætter den i den mest skjærende Modsætning til Synden og Syn¬ 
derne, i et eminent gammeltestamentligt Stykke, som maa 
gjerne kunde betegne som et af det Gamle Testamentes Centralpunk- 
ter, skulde have givet hellige, den allerhelligste Gud i den him¬ 
melske Helligdom umiddelbart omgivende og som denne Helligdoms 
Præster tjenende Væsener for en Deel Skikkelsen af Slangen, d. v. 
s. af et Dyr, ved hvilket efter gammeltestamentlig Anskuelse 
Synden var indkommen i Menneskeslægten, og som derfor ifølge 
Gen. 3, 14 var blevet det forbandede iblandt Dyrene^ 
1 hvilket fremdeles elter Jesaja selv (s. Jes. 11, 8 f. 65, 25) den 
Fordærvelse, der ved Menneskets Fald var trængt ind i Dyrver- 
den en, culminerede, ved hvilket endvidere for den gammeltesta¬ 
mentlige Betragtning ingen andre Træk fremtraadte end Trædskhed 
og Fordærvelighed, og som; endelig paa Grund heraf og af dets 
Rolle ved Syndefaldet af Israeliterne ansaaes for saa godt som 
d e t On de s Sy m b 0 L Og Taleren kunde saa meget mindre troe,, at 
Jesaja skulde have gjort dette, som denne Prophet efter sin Stil¬ 
ling til Hiskia (s. 2 Egb. 18—20. Jes.*‘36-39) maa antages at 
have været denne Konges Raadgiver ved Ødelæggelsen af den 
Cultus, hvormed de afgudiske Israeliter hidtil havde dyrket den 
af Moses opreiste Kobberslange (2 Kgb. 18, 4),. og som vi i Be¬ 
skrivelsen af Serapherne ikke alene savne enhvei’Hentydning til, 
at de i sin Skikkelse havde Noget af Slangen, meu ogsaa tinde 
Antydninger, der unegtelig snarere henføre paa, at deres Skik¬ 
kelse paa Vingerne nær har været en reen menneskelig. — Alde¬ 
les uenig med Hr. H. maatte C. være med Hensyn til Slangenavnet 
Han kunde ikke gaae ind paa Oombinationen af med 
sarpa, Slmge, men maatte fastholde den sædvanlige Forklaring: 
den Forbj'ændende^ Forbrændet'eny d. v. s. det ved sit giftige, inflam- 
merende Bid dræbendeDyr. Hvor det hebraiske Sprog frembød 
