é 
6 
pens personlige Eiendom. Man maa erindre, at han var Rigets 
første Mand, Indehaver af dets allerrigeste Embede, og følgelig 
omgiven med al den ydre Pragt, Tiden og Landet kjendte; me- 
dens Nils Lykke var en ung Ridder — tillige i egentlig Forstand 
en Lykke-Ridder i Norge, der kun havde sin norske Svigermoder 
at takke for hvad han der eiede. 
Vistnok paastaar Nidaros Domkapitel i Brev til Raadet i De- 
venter af 25 Marts 1538, at Erkebiskoppen ved sin Afreise fra 
Throndhjem havde medtaget „alt Domkirkens Guld, Sølv, Kle¬ 
nodier^^ 0. s. V., men for det Første var det, naar Domkapitlets 
Reklamation skulde have nogen Mening, nødvendigt at hævde 
Domkirken som dennes Eiendom, hvad der fandtes efter den 
Afdøde, indtil det oplystes hvad deraf privat tilhørte ham; thi 
det var ikke hans Arving; for det Andet stod Domkapitlet, da 
Brevet skreves, under et saa stærkt Tryk af de verdslige Magt- 
havere, at det ikke engang turde skrive Sandheden, naar dette 
ikke ønskedes paa høiere Sted. Og endelig berøver Brevet selv 
sig deji Troværdighed, det ellers kunde tillægges, naar deri siges, 
at Flygtningen havde medtaget alle Kirkens Kostbarheder. Vi 
behøve kun at stille Christian IIP. Kvittering, den eneste hidtil 
kjendte, mod Listen over Erkebiskoppens Sager, for klarligen at 
see Usandheden heri. Større Betydning *har det, at tre af den 
afdøde Erkebiskops Mænd 9 Mai 1538, altsaa vel strax efterat 
Kapitlets Krav var indløbet i Deventer, for Raadet sammesteds 
forklarede, at der i Tønden var Klenodier tilhørende Thrond- 
hjems Kirke. Men herved maa mærkes, at den Forklaring, 
disse Mænd afgave for Raadet, blot gik ud paa at faa Hr. Nils 
Lykkes Gods constateret, faa dette udsondret fra det andet, me- 
dens der intet Spørgsmaal reistes om, hvad der var Kirkens og 
hvad Erkebiskoppens. I denne Forbindelse erklære de, at der i 
Tønden var Klenodier tilhørende Kirken; men hvilke og hvor- 
mange siges ikke; ei heller tales der om Kistens Indhold, hvori 
Klædningsstykkerne vare, og forøvrigt Et og Andet, som man 
snarest kunde antage for Kirkens, saasom St. Olafs Øxe. Og 
den hele Proces (hvorom nedenfor) synes at udgaa fra den For- 
