f 
\ 
udsætning, at Godset var Erkebiskoppens private Eiendom, eller 
dog at det Modsatte ei kunde bevises. 
Man finder gjennem hele den katholske Tid i Norge, at naar 
en Biskop af en eller anden Grund forlod sit Stift, reiste Dom- 
kapitlet Klage over, at han havde medtaget Noget af Kirkens 
Skatte. Saaledes f. Ex. med to foregaaende Erkebiskopper i Nid¬ 
aros, Nikolaus Finkenow, der — formodentlig for sit ustyrlige Liv — 
havde Øgenavnet Rusare, og Erik Walkendorf. Den førstes Ef- 
termand fik en Deel eller alt tilbagegivet ved Dronning Margre- 
tas Mellemkomst i 1387 (Dipl. Norv. I. No. 508). Om den an¬ 
den er det bragt til stor Sandsynlighed, at Beskyldningen var 
uretfærdig. Det skulde da være, at han har medtaget til Rom, 
hvor han døde 1522, de tabte Bøger af Livius, hvorom Pave Leo 
X havde henvendt sig til ham. Sammenlignes fremdeles Erkebi¬ 
skop Olafs Gods her med den i Nye D. Mag. 1. S. 3. ff. og Dipl. 
Norv. V. No. 586 trykte Liste over det Gods, som Aslak Bolt 
100 Aar forud medbragte som sit eget fra Bergen, da han der¬ 
fra flyttede som Erkebiskop til Nidaros, saa vil man see, at det 
sidste var meget mere og i det Heie vel og meget værdifuldere 
end det første. Herved maa imidlertid mærkes, at Aslaks Liste 
indeholder alt hans private Gods, Erkebiskoppens derimod vist- 
nok kun en, om end den kostbareste Deelderaf; thi da han satte 
dette i Forvaring hos en Handelsven i Deventer, tog han natur- 
ligviis med sig, hvad han behøvede til dagligt Brug. Men slige 
Efterkrav vare ogsaa naturlige.* Det var noget Ubestemt i, hvad 
der tilhørte Biskoppen og hvad der var hans Kirkes, især forsaa- 
vidt det af ham selv Anskaffede angik. Overalt — man maa vel 
kunne sige, at Spørgsmaalet er tvivlsomt, men — har han, som 
Schøning mener, ranet Kirken, saa har han slet ikke gjort det 
med den Graadighed og den uskaansomme Brutalitet, hvormed 
Christopher Hvitfeldt og Jens Bjelke paa Christian IIP Vegne fore 
frem, idet de endog sloge Rigets kosteligste Klenodie, National- 
helligdommen St. Olafs Skrin i Stykker, for at kunne stuve det 
ind i et Fartøi. Og naar han endelig vilde nedlade sig til at 
plyndre sin Domkirke, i den Stund forlod han den med fuld 
V. 
