I 
det Normale. Det var altsaa ikke de, der have angivet Udvik- 
lingen og Forplantningen hos Aphider, hos Daphieer, hos Salper, 
hos‘Campanularier, hos Meduser o. s. v., der have paavist Vexel- 
generationeh; de have kun bragt tilveie Materialier for Læren 
•derom, men skulde man endelig ville tillægge Æren af at have 
paaviist VexelgeiierationsloTen den, som har paaviist et Forplant- 
. ningslbrhold, der hører derhen, maatte^et være den, som først 
jj paaviste et saadant, hvilket allerede er skeet i forrige Aarhnndrede. 
él ' _ 
67 
Den 3clie Mai. Almiiuleligt Møde. 
I; ■ 
t; 
Præses gav en Beretning oni Selskabets Vi7'ksomhed i det for- 
iløbne Aar 1859. 
T - - - - 
j Hr. Holmboe holdt følgende Foredrag over hedenske Korsmo- 
I mmenter. 
1 Paa den store Øe Lewis, den nordligste af Hebriderne eller 
■''Syderøerne, som vore Forfædre kaldte dem, findes ved en Fjord, 
^ som sky der ind fra -N. V., ei langt fra Landsbyen Calernish, et 
særdeles mærkeligt Monument, som af engelske Antiqvarer an¬ 
sees for en Levning af den keltiske- Druidecultus. Men, da der 
I i Norge findes et Monument, som har saameget tilfælleds med 
^ hiint, at begge maa antages anlagte af eet og det samme Folk 
,1 eller af een og den samme Religions Bekjendere, skal jeg her 
søge at godtgjøre, at Monumentet paa Lewis maa antages anlagt 
I 
af Nordmænd. 
Som Grundlag for en Sammenligning mellem Monumenterne 
skal jeg meddele de Beskrivelser over dem, som ere leverede af 
Dr. Macculloch og Biskop Neumann. 
' Om Monumentet ved Calernish heder det hos Macculloch 
i hans Description of the western islands of Scotland (London 1819 
j 2 Voll. 8 og Atlas) Vol. I. p. 184 flg. : i 
3 " » 
;y. ' Macculloch nævner ikke Stedets Navn, men Colin M’kenzie meddeelte mod 
Slutningen af forrige Aarhundrede en kort Underretning om Monumentet i sin 
'■ ..Account of sovie Remains of Antiquity in the island oj Lewis''’' trykt i Archotolo- 
' , ” f:: «■ 
o 
