t 
f 
j At antage dem for chirurgiske Instrumenter, er ikke rimeligt, 
naar Hensyn tages til den Kunstfærdighed, som røber sig i For- 
I men og som forudssetter en saadan Skjønsomhed hos Kunstneren, 
at han maatte have kunnet give Instrumenterne en mere hen- 
■ sigtsmæssig Form, saafremt de havde været bestemte til Brug af 
i‘ Chirurger; og paa den anden Side er det lidet troligt, at man. i 
hine Tider forfærdigede særegne Instrumenter for Chirurger; man 
hjalp sig formeentlig med de Redskaber, som ellers vare for- 
B I 
f; haanden. 
i Den Conjectur, at disse Miniature-Sværd skulde væreRepræ- 
,! sentanter for de virkelige Vaaben, som den Afdøde havde brugt, 
i og som man af Sparsomhedshensyn holdt tilbage, har noget Mere 
I for sig. Man har nemlig fundet Bronce.-Øxer, som ere ^ blevne 
i støbte udenom en Kjerne eller Udfyldning af Leer, maaskee for 
1 at spare Metal L Men deels kan man tænke sig en anden Grund til 
t i denne Forfærdigelsesmethode, nemlig den Hensigt at gjøre dem let- 
' te, og deels strække Sparsomhedshensyn ikke til for at forklare disse 
i Smaavaabens Beskaffenhed; thi paa den ene Side har man fundet et 
I saadant, hvis;,Hæfte var belagt med Guldblik, og, om man her vil ind- 
I vende, at man ved dets Anbringelse dog kan have sparet et me- 
i get kostbarere Sværd, maa paa den anden Side bemærkes, at 
[ flere af disse Smaasværd aabenbar have været indrettede til at 
I bæres hængende, en Indretning, som vilde have været hensigts- 
I løs, dersom de vare blevne forfærdigede alene i den Hensigt at 
l nedlægges i Graven. Det heder saaledes om et af de ovennævn- 
I, te,- at „Haandtaget er af det Slags, sorn ender sig foroven i to 
I Bøiler.‘‘ Om et andet heder det, at det har „et Haandtag, som 
C * ender sig i to ombøiede Spidser. I den ene af disse Spidser fin- 
des anbragt en meget lille tynd Ring af en flad udslaaet Guld- 
d traad, og man troer at have bemærket en lignende i den anden 
| . Ombøining, da den blev funden; denne'lille Guldring synes at 
antyde, at det skulde bæres hængende. 
f ’ ‘ . TT 
I ‘ Det kongl. nord. Oldshriftsselskahs Aarsheretning for -1838 S. 26 27. Her yt- 
I tres den Anskuelse, at disse Øxer ikke have været hrugte som Vaaben, men 
j have været Anførertegu. 
1 . 
! 
I ■ ■■ 
li 
( 
