dele vunden Erfaring, at Folk paa et lavt Trin af Cultur sætte 
en overtroisk Tillid til en mangehaande Gjenstande tillagt mystisk 
'Kraft til at afvende Ondt — en Overtroe, som ikke blot findes 
hos Hedninger, men ogsaa i mangt et christent Land, især blandt 
den lavere Folkeclasse. Dernæst findes endnu i de nordiske 
Lande Levninger af en saadan Overtroe og det specielt knyttet 
til saadanne Gjenstande som de ovenomhandlede. Den for sit 
nøiagtige Kjendskab til de lavere Folkeclasser bekjendte og af 
sine ivrige Bestræbelser for at forbedre deres Kaar vel fortjente 
Cand. E. Sundt, leverer i Folkevennen 8de Aarg. 6te Hf. S. 452 
flg. værdifulde Bidrag til Belysningen af Overtroens Levninger i 
Norge. Jeg skal heraf udhæve Følgende som tjenligt for mit 
Øiemed: 
jjNaar der skal kjernes, fæstes en Kniv i Gjorden om Stro¬ 
ken (Kjernen), før Fløden kommes i.^^ 
„I Meeldrikken for en Koe, som har kalvet, bør lægges no- 
get gammelt Arvegods af Staal, en Kniv eller Sax. Kniven sæt- 
tes ogsaa fast over Koen i Fæhuset.^‘ 
jjEfterbyrden bliver af Barselkonen gjennemstukken med en 
Kniv og derpaa brændt.^^ 
ger maatte være nedlagte før eller samtidigen med Bronceknivene; men han er 
dog mere tilbøielig til at antage Jernsagerne senere nedlagte, og Knivene at 
tilhøre Broncealderen, — noget, som de førstes Stilling dog gjør det vanskeligt 
at antage. Ant. >TidssTcr. 1855—51 S. 76. I Værket ^.^The Celtic Druids"^ af 
Higgins p. LI. udtales den Mening, at Spyd- og Pilespidser af Flint ere 
som Amuletter hegravede med de Døde, og som Grund anføres, at saadanne 
jævnlig findes i Forening med Perler af Glas og Rav, skaarne i foVskjellige 
Former ^^which never could be produced by instruments made of flint.‘‘‘‘ Flintspid- 
serne maae derfor, mener han, være nedlagte efterat Metaller vare komne i 
Brug, og at de „from a motive of superstition were buried along wiih iheir 
owners.^ 
‘ Blandt de buddhistiske Kalmyker er det en Skik, siger Pallas (Saml. II. S. 
243), at, naar Børnene ere voxne saavidt til, at de kunne løbe om, blive de 
af Mødrene førte til den nærmeste Geistlige, for at velsignes og af ham at 
modtage en Amulet til at bære i et Baand om Halsen,'med Forpligtelse til at 
bære den saalænge de leve. 
