127 
idere udfører denne af mig fremsatte Forklaring, at denne Sagn- 
orm tillige er overensstemmende med Fortællingen i mangfoldige 
I «'olkeæventjr og navnlig med den gamle keltiske Sage om Ar- 
hurs Vildsvinejagt (Mabinogion, 11, S. 249 ff.) og med den æven- 
yrlige islandske Sage om Hjålmtér og Olver, der begge ere be- 
lægtede med vort Kvad. 
De tre sidste Linjer i Grog. V. 3, hvori det tunge Paalæg 
lærmere betegnes, skal jeg nedenfor omhandle. 
I Oldkvadet høre vi derpaa Moderen signe sin Søn, som han 
lar bedet hende, med gode Galdrer, der skullehjælpe ham paa den 
lemme Færd, han skal fare. I den dansk-svenske Folkevise gi- 
er hun ham derimod synlige Vidundergaver, som dog skulle 
irke det samme, nemlig en Fole og et Sværd, Nogle tilføie og 
' n Dug, et Horn og en Snække. Dette er en Forandring, der 
fter Svend Grundtvigs Bemærkning (Danm. gl. Folkev. H. S. 
*^9) røber et nyere Standpunkt. 
Derefter fortsætter Folkevisen, som følger efter de to bedste 
^lanske Optegnelser; 
7. De vandt op deres Silkeseil 
saa høit i forgvldene Raa: 
saa seiled de for det samme Land, 
alt som den Jomfru var paa. 
15. Det var ungen SvendaL 
han bandt sit Sværd ved Side: 
han satte sig paa sin gode Hest, 
han agted ikke længer at bide. 
paa den hnde Sand: 
det var ungen Sveidal, 
han tren der først i Land. 
8. De kaste deres Anker 
16 Det var ungen SvendaL 
han tog sin Hest med Spore: 
saa red han over det brede Hav 
og gjennem de grønne Skove. 
^ 9. Det var ungen Sveidal, 
* han gaar paa hviden Sand: 
17. Han red over det vilde BLav 
og gjenuem de mørke Skove: 
til han kom til det samme Slot, 
hans Fæstemø monne inde sove. 
; den første Mand, han mødte, 
' var Hyrden paa det Land. 
|^!0. Det var goden Hyrde. 
^ han lod spørge først: 
r „Hvad da skader denne Ungersvend? 
' hvi er hans Hjerte saa tyst?** * 
18. „Hør du, goden Hyrde, 
hvad jeg siger dig: 
er her Jomfru paa dette Slot, 
du dølge det ikke for migi 
pl. „Hans Hjerte ligger i Tvangen lagt 
for den, han aldrig saa: 
19. Er her Jomfru paa dette Slot. 
du dølge det ikke for mig: 
tyst, sørgmodigt. Oldn. tvist. 
