130 
Ordet kve^ki forekommer ingensteds ellers; alle de B"or- 
modninger, som have været fremsatte om dets Oprindelse og Be¬ 
tydning, hjælpe lidet. Alle have vistnok erkjendt, at ki er den 
negtende enklitiske Partikel, og herom kan der efter Formen og 
SanipienkængeA helle;- ikke vel være nogen TviL M^n denne 
Partikel lyder egentlig gi og beholder denne Form efter alle bløde 
Konsonanter, altsaa ogsaa efter 6 : kun efter haarde Konsonanter 
hærdes jfr. grunny6gi af grunnu6igr med inåttkan af måttugr. 
Altsaa kan Formen kve6ki umulig være rigtig. Det ligger da 
nærmest at antage en Forvanskning enten af kve6gi eller af 
kvetki; jeg foretrækker dpt sidste og tror at vinde den rette 
Læsemaade ved en yderst ringe Ændring af dette kvetki. Jeg 
formoder nemlig, at en Streg over e er falden bort, og sætte vi 
denne til, saa have vi kvemtki, d. e. kvæmt med den enkli¬ 
tiske Partikel gi (ki). kvæmt eller kæmt betyder „tilgjænge- 
ligt, let at komme tiP, se f. Eks. 6lafs s. hins helga i Fms. IV. 
142: engum y6rum manni [er] kvæmt i Noregi, „Ingen af Eders 
Mænd kan komme ind i Norge"; Ordet bruges i samme Betyd¬ 
ning (i Formerne kjømt, kjemt) endnu i Norge. I Grogaldr 
oversætter jeg da: „der bad hun mig komme, hvor jeg véd man 
ikke kan komme" eller „hvor jeg véd det ikke er let at komme. 
Maalet for Færden er nævnt i sidste Linje ved Ordene mo ti 
mengloéum, hvilke man har oversat „mod smykkede Kvinder." 
Men denne Angivelse er altfor ubestemt; man skjønner ikke, hvad 
dette er for Kvinder eller hvorfor Ungersvenden skal tinde dem, 
og denne Sagnform afviger desuden fra Folkevisens Fortælling 
om, at det er en Jomfru, efter hvem Sveidal skal længes, hvem 
han maa søge og finde. En bestemt og med Folkevisen over¬ 
ensstemmende Betegnelse af Maalet for Færden ville vi faa, naar 
vi antage, at en Streg, som saa ofte, urigtig er sat til over u (o), 
og læse Menglb6u\ Det er da Navnet paa den Ungmø, som 
‘ Jeg forklarer veit heller som Iste Person end som 3die Person, hvorpaa man 
ogsaa kunde tænke. 
Først efterat jeg i Danm'. gl. Folkev. II, S. 667 havde foreslaat denne Ændring, 
blev jeg opmærksom paa, at allerede Finn Magnuss/on her vilde ændre Flertals* 
