143 
ien iboende Krebses Stilling) er bredere, den forreste smalere og 
ganske lidt udbugtet. Ogsaa Massens ydre Flade viser nogenlunde 
Formen af en Conchyiie med svage Indsnøringer mellem Vendin- 
^erne; ved et Gjennemsnit efter Længden vise disse Vendinger sig 
et Antal af fire (hos yngre Exemplarer kun tre), regelmæssigt 
I jpiraldreiede, aftagende i Størrelse forfra bagtil og, for at gjøre 
j Ligheden med en Siiekkeskal complet, løbende omkring en gjen- 
j,iem Massens Længdeaxe sig strækkende Spindel (columella), der 
I igesom den hele indre Flade af Vendingerne er glat, medens den 
I i^dre Flade af disse er noget ujævn eller mindre glat. Kort, man 
j roer at have for sig en Snekkeskal, hvis ydre Flade, ligesom 
let saa ofte tinder Sted, er overtrukken med en Colonie af Zoo- 
[)hyter. Desto mere forbauses man derfor, naar det ved Gjen- 
I lemskjæringen viser sig, at der slet ikke findes noget Spor af en 
j>aadan Skal, som kunde have tjent til Underlag for Polypernes 
I *ælles Masse eller Basis, hvilken alene danner Væggene af Ven- 
ilingerne saavelsom Spindelen og bestaaer af den samme gjen- 
I lemsigtige, tykke, temmelig taste eller ligesom bruskagtige, heelt 
I gjennem med fine Sandkorn incrusterede Hud som selve Poly- 
|)erries. Man synes saaledes ikke længere at kunne tænke paa 
I logen Gasteropode som Aarsagen til de regelmæssigt spiraldreiede 
hendinger, medmindre man vil antage, at Snekkeskallen er for- 
}vunden ved en fra Polypernes fælles Basis udgaaende opløsende 
jiraft; men henvises til den iboende Pagurus, som maaskee paa 
i in eller anden, endnu ubekjendt Maade har udhulet Polypernes 
lælles Masse, uden Skade for disses Liv, til at tjene, ligesom de 
: Inekkeskaller, den dertil sædvanligt vælger, til Beskjærmelse for 
I lens lange nøgne Hale. 
I 
. Den brittiske Zoanthus Couchii forekommer, efter Gosse (l. c. 
\). 299), snart fastvoxen til fremmede submarine Gjenstande, snart 
i ri (varietas diffusa G.) og da lignende en Snekkeskal. I den sidste 
I Tilstand fandt heller ikke den engelske Forsker nogensinde Spor 
if en Skal. „Den constante Forsvinden af Skallen, tilføier han, 
■ir høist rnærkværdig og synes at vise en ætsende eller absorbe- 
ende Kraft i Basis.Om denne frie Masse beboes af en Pagu- 
