198 
vare samlede og førend Lagmands- og Odelsthinget afsondrede 
sig. Men allerede heri ligger en Foilidsætning om, at Rigsfor- 
samlingen efter denne Afsondring ophørte at være enEenhed, og 
det til samme fornødne Skridt, Valget afLagmænd, var den eneste 
Forretning, som Udkastet vilde have henlagt til den udeelte Rigs- 
forsamling. Den skulde ikke engang constituere sig som Eenhed, 
hvorimod Lagmandsthinget og Odelsthinget constituerede sig hvert 
for sig, § 98, og hvert af dem valgte ikke blot sine Embeds- 
mænd, men vedtog ogsaa sit Reglement, og hvad der er det 
mærkeligste, prøvede sine Medlemmers Fuldmagter, see §§ 102, 
103 og 105 a. Bortseet fra disse Bestemmelser samt den i § 209 
indeholdte, ifølge hvilken Decisionen af Statsregnskaberne tilkom 
Odelsthinget alene, var det undtagelsesfri Regel, at enhver under 
Rigsforsamlingen henhørende Sag skulde behandles og afgjøres 
særskilt i ethvert af Thingene. Dette fremgaaer af § 80; som 
forudsætter, at et Forslag altid maatte fremkomme paa et af 
Thingene og ikke tillader, at noget Forslag fremsattes og altsaa 
endnu mindre behandledes i den "samlede Rigsforsamling. Lige- 
ledes indeholder § 79 et Udtryk af den samme Tanke. I umid¬ 
delbart Sammenhæng med en Paragraph, der paa samme Maade 
som nu Grundlovens § 75 opregne Rigsforsamlingens Functioner, 
siger nemlig § 79: „Ved Deliberationer har det ene Thing negativ 
Stemme mod det andet. Fremfor Alt hvilede dog Regelen i 
det Adler-Falsenske Udkast paa dets fuldkomne Mangel af For¬ 
skrifter om, at, naar og hvorledes Rigsforsamlingen skulde træde 
sammen og virke som Eenhed. 
Naar nu enten Lagmandsthinget eller Odelsthinget havde an- 
taget et Forslag angaaende hvilkensomhelst Gjenstand, som ikke 
hørte til de forhen nævnte, det enkelte Things Raadighed uiider- 
givne, saa kaldtes Beslutningen et Dekret og maatte ufortøvet 
tilstilles det andet Thing til Behandling (§ 84). Umiddelbart efter 
denne Paragraph følger en Række Forskrifter (§§ 85—89) om, 
hvorledes der skulde forholdes, hvis et af det ene Thing antaget 
Dekret blev forkastet af det andet. Dersom Dekretet ikke om¬ 
sider blev antaget af dette Thing, saa kom der overhovedet in- 
