1 
201 
i skrivning udtalte denne Hovedsætning, medens den dog efter dette 
j Udtrjks hele Indhold ikke i mindste Maade var tvivlsom. Mindre 
i skarpt fremtraadte den vel i Coinmitteens Forslag. Men heller 
i ikke her hvilede den alene paa Mangelen af al Hjemmel for Stor- 
thinget til igjen at træee sammen som Eenhed, efterat Lagthinget 
engang var valgt og havde constitueret sig. Forslaget indeholdt 
i 
nemlig ogsaa et Par Bestemmelser, der ialfald i Coinmitteens Øine 
i maa have fremstillet som positive Udtryk af dens Tanke, at De¬ 
lingen skulde være fuldstændig. Disse ere: 
1. Udkastets § 78 (Grundlovens § 49): „Folket udøver sin 
lovgivende Magt ved Storthinget, som bestaaer af et Lagthing og 
i et Odelsthing,^ Denne Paragraph, der i Forslaget danner Ind- 
ledningen til en Række Bestemmelser om Storthingets Mjndighed, 
vil ved Udtiykket „lovgivende Magb‘ aabenbart betegne Indbe- 
I grebet af hele den Storthinget tillagte Myndighed og ikke blot 
den enkelte Art af samme, der omhandles i vor nuværende Grund- 
lovs § 75 a og §§ 76 til 79. Og at den Corporation, hvem hele 
dennne Myndighed tillagdes, i umiddelbar Forbindelse dermed 
sagdes at skulle være deelt i Odelsthing og Lagthing, vilde have 
været en Urimelighed, hvis Delingen var tænkt at skulle tinde 
Sted alene i visse Sager.- 
2. Den Sætning i Committeeudkastets § 79 (Grundlovens § 
I 74) jjEthvert Thing holder sine Forsamlinger sæ.rskilt.^^ Det kunde 
ved første Øiekast endog synes, som om denne Bestemmelse 
i indeholdt et Forbud mod, at de tvende Thing nogensinde traadte 
. sammen for at virke som Eenhed. Saaledes behøver Bestem¬ 
melsen dog ikke nødvendig at fortolkes; thi ellers maatte den 
have været udeladt af vor nuværende Grundlov. Dens Hensigt 
behøver altsaa ikke at strække sig videre end til at forbyde begge 
[ Afdelinger i Sager, som skulle behandles særskilt i hver af dem, 
j at træde sammen, om det end kun var for i Fællesskab at over- 
lægge, saaledes som de fire svenske Stænder nu ved en Foran¬ 
dring i Rigsdagsordningens § 46 have faaet Adgang til. Un- 
I der en Ordning af Forholdet mellem Afdelingerne som den nu 
I stedfindende faaer dog et saadant Forbud saa liden sand Betyd- 
