206 
Udtryk ved, som det hedder i Rigsforsamlingens Forhandlinger 
2det Bind Side 19, at foreslaa, at Rigsforsamlingen skulde be¬ 
stemme, paa hvad Maade de i § 75 omhandlede Forretninger 
skulde skee, enten af Odelsthinget alene, eller af Lagthinget alene, 
( _ _ 
eller af begge Thing i Forening. Jævnfør „Rigsretssagen med 
Statsraad Vogk^ Side 185 og Norske Samlinger II Side 607. Hol¬ 
der man sig til Forslagets Udtryk, saa kan det vistnok tillægges 
en Mening, som ikke vilde komme i Strid med en nogenlunde 
fuldstændig Gjennemførelse af Tokammersystemet. EfterUdtryk- 
keiie opstiller nemlig Forslaget blot de tvende Alternativer at hen- 
'lægge nogle af de i § 75 opregnede Forretninger enten udeluk- 
kende under den ene af Storthingets Afdelinger eller ogsaa under 
det udeelte Storthing. Det tredie Alternativ at henlægge dem 
baade til Odelsthinget og Lagthinget nævnes egentlig ikke i For¬ 
slaget. Det er nu vel en Mulighed, at Forslaget ikke just har 
været rettet paa de Litteraer i § 75, der tillægge Storthinget Ret 
til at træffe endelig Afgjørelse angaaende visse Arter af offentlige An¬ 
liggender, (Litteraerne a, b, d, e, i og 1) men kun paa de Bestem¬ 
melser i Paragraphen, hvis Øiemed det er at sætte Storthinget 
istand til at forberede sine endelige Beslutninger fLit. c,, f, g, h 
og k). Og man kunde jo uden at komme i egentlig Strid med 
Tokammerdelingens Princip tillægge baade Lagthinget alene, og 
Odelsthinget alene eller endog det udeelte Storthing Ret til at 
indhente Opljsninger paa de i Lit. f, g og h omhandlede Maader, 
eller endog tillægge nogen enkelt af disse Corporationer Retten 
til at vælge Statsrevisorer og Controllen med Pengevæsenet. Men 
en saadan Opfatning af Forslagets Tanke er neppe den rette. 
Alene for at faa afgjort et forholdsviis saa uvigtigt Spørgsmaal 
som det om, hvorledes de ved sidstnævnte Litteraer Storthinget 
tillagte Forretninger af blot forberedende Characteer skulde ud- 
føres, er Forslaget vissOlig ikke bleven fremsat. Den Omstæn- 
dighed, at Rigsforsamlingen udsatte dets Behandling til en føl¬ 
gende Dag, viser ogsaa, at den tillagde det en større Betydning. 
Man er derfor vistnok berettiget til at betragte de Udtryk, hvori 
Forslaget er os overlcveret, som unøiagtige, og at antage, at de 
