I 
{ 
f 
207 
^ Alternativer, som det har stillet mod hinanden, i Virkeligheden 
vaie paa den ene Side Behandling i det samlede Storthing, paa 
den anden Behandling i begge Afdelinger samt at det navnlig har 
vøeret Hensigten at faa Behandling i det samlede Storthing fore- 
I skreven for nogle af de vigtigere minctioner, som § 75 havde 
I tillagt Nationalforsamlingen. Hvis den i Grundlovéns § 49 nu 
I indeholdte Bestemmelse, sammenholdt med § 74, var bleven ind- 
j rømmet den Betjdning, som den havde i Committeens Forslag, 
j og i hvilken den aabenbart var bleven anta gen, saa vilde altsaa 
I dette Foislag have havt til Hensigt deelviis at faa omgjort tid- 
j ligere fattede Beslutninger om en fuldstændig Indførelse af To- 
kammersystemet. Men saaledes har Rigsforsamlingen ikke for- 
: staaet .hverken sin egen tidligere Beslutning eller Forslaget. Da 
I nemlig dette den paafølgende Dag, og efterat man imidlertid 
; havde antaget de til Grundlovéns §§ 76 til 85 svarende/Paragra- 
I phei, kom til endelig Behandling, besluttede Rigsforsamlingen „at 
I Fordelingen af bemeldte Forretninger skulde overlades til Stor- 
jj thinget selv,“ hvilken Beslutning dog ikke indlemmedes i Grund- 
! loven. Meningen med samme kan ikke have været, at Storthin- 
I get skulde have det i sin Magt ved Reglementsforskrift at lien- 
j nogen i § 75 det hele Storthing tillagt Function udeluk- 
j kende under den ene Afdeling. Thi dette maatte have været 
I udtrykkelig sagt i Grundloven selv. Tanken med hiin Beslutning 
I kan da blot have været, at det burde staa Storthinget frit for som 
I udeelt Corporation at afgjøre enhver Sag, hvorunder der ikke 
; var Spørgsmaal om at give nogen egentlig Lovforskrift. Og da 
I denne Beslutning ikke blev optagen i Grtindloven, har det været 
I Rigsforsamlingens Mening, at den ikke kom i Strid med eller en¬ 
gang var et nødvendigt Tillæg til dennes Bestemmelser, med andre 
i Ord, at man ikke ved §§ 49 og 74 havde indført et almindeligt 
Tokammersystem. Hvis Constitutionscommitteens Forslag forøv- 
I rigt var bleven uforandret antaget, saa vilde denne Fortolkning, 
j uagtet den næsten kan siges at være authentisk, af de forhen 
i ' 
j anførte Grunde vanskelig kunne have været befulgt. Men som 
j bekjendt havde § 76, da Rigsforsamlingen fattede den heromhand- 
I 
f 
