214 
thagoreismus og en senere Omtydning deraf, der kan være fore- 
tagen af Aristoteles’s egne Samtidige og Platons umiddelbare Di- 
sciple. Ved det første Punct, som af Roth kun løselig er 
henkastet, ville vi heller ikke videre dvæle, men kun bemerke, 
at uagtet vi vistnok ikke ville opstille det som et Troespunct og 
et Axiom at have ubetinget Tillid til Aristoteles i hans Polemik 
(hvilket vi blandt Andet kunne lære af hans Forhold til Platon), 
saa er han dog angaaende den ældre Philosophies Historie der, 
hvor umiddelbare Kilder svigte, uden Sammenligning det sagkyn- 
digste og i enhver Henseende paalideligste Vidne, vi besidde, og 
fra hvem vi ikke uden tvingende Grunde kunne vige, naar vi ikke 
ville udsætte os for at komme aldeles paa Vildstraa.. Vi kunne 
saameget heller forbigaae dette Punct, som Roth i dette Tilfælde 
erkjender, at en væsentlig Omtydning af Pythagoreismen virkelig 
har fundet Sted og endog støtter Tanken om en Modscetning mel- 
lem den ældre og den "yngre Opfatning væsentlig paa Aristoteles*s 
eget Vidneshyrd. Dette maa da fremfor Alt undersøges. ^ 
Det aristoteliske Sted, hvorom Alt her dreier sig, staaer Met. 
1, 5. Roth finder her, at de nyere Pythagoreer (of nu-baYopscot) 
ere modsatte de ældre (tol^ lTaXt,xoL(^), og at der -siges om de 
Første, at de antoge vistnok som hine Ældre, Alkmæon f. Ex., 
modsatte Principer, men havde tilføiet en dem eiendommelig Ny- 
hed, forsaavidt som de ved det Begrændsede og det Ubegrændsede 
og det Ene ikke meer forstode visse andre Væsener og Substant- 
ser ( 9 i)c 7 st.c), f. Ex. Ild eller Jord eller noget Andet deslige, men 
meente, at det „Uendelige selv^^, „det Ene selv^^, disse Begreber 
selv, dannede de Tings Væsenhed og Substants, om hvilke de 
udsiges.^^ — „Naar^^, slutter her Roth^ , 5 de senere Pythagoreere 
ifølge deres eiendommelige Novation ved det Uendelige 0. s. v. 
ikke mere forstode visse andre Væsener og Substantser etc., saa 
er det klart, at de tidligere Pythagoreere havde gjort hvad de 
senere ikke meer gjorde, d. e. at de under hine almindelige 
Begrebs-Betegnelser havde forstaaet noget Andet, fra Ordlyden 
ganske Forskjelligt, visse under disse Egenskabs-Begreber kun 
antydede og med dem aldeles ikke begrebs-identiske Væsener og 
