i Substantser, f. Ex. under ^det Begi^ændsede^^ Verdenskuglen, 
i| - under ,jdet Uendelige**^ Guddommen, under „det Ene^^ Uraanden 
|| o. ’s. 
V Det indsees let, at naar man af hvad der her siges om de 
yngre Pythagoreere, skal slutte til, at de ældre Pyihagoreere have 
[ antaget det Modsatte, hvorom Intet positivt er udsagt, saa vil 
■ Slutningens hele Kraft beroe paa, at de tvende Glasser idethele 
klart ere adskilte og modsatte hinanden. Men seer man nu Ste¬ 
det efter hos Aristoteles, vil man vistnok finde, at denne hele 
Modsøetning der er greben af Luften, og vi tage ikke Betænkning 
at paastaae, at Roths hele Opfatning af dette Sted er forfeilet. 
/ Vi ville ikke engang tale om den ubegribelige Vilkaarlighed at 
j forstaae oi nu-O^ayopsiot. uden Tilføielse udelukkende om de senere 
[ Pythagoreere, da Benævnelsen dog tydeligviis i og for sig ogsaa maa 
[ omfatte de ældre. Men Stedets hele Sammenhæng kan overhoved 
" ei forenes med en saadan Opfatning. - Efterat Aristoteles i de 
foregaaende Capitler har foretaget en Mønstring af .de tidligere 
Il philosophiske Skoler, af hvilke den pythagoreiske netop er sidst 
I behandlet — vistnok paa Grund af dens fra den øvrige philoso- 
!i phiske Udvikling stærkt afvigende Charakter —, giver han mod Slut- 
\ ningen af nærværende 5te Capitel et orienterende og samlende 
! Tilbageblik. , 5 Af det Sagte,heder det, „og af de Vises samlede 
j Raad have vi faaet ud: fra de Første et legemligt Princip (thi 
! Vand og Ild og deslige ere Legemer), og af Nogle eet, af Andre 
^ flere legemlige Principer, idet begge Parter dog sætte dem i Foim 
' af Materie (sv aXiric; Andre derimod antage baade denne 
^ Aarsag og foruden denne den bevægende (tyjv oO^sv yj der 
I af Kogle betragtes som een, af Andre som to.^‘ „Indtil Italikerne^^ 
I — fortsætter Aristoteles — „og foruden disse, have de Øvrige talt 
I rimeligere ([rsTpioTspov) derom, uden forsaavidt som de som 
sagt - have brugt to Aarsager, og den ene af dem gjøre Kogle 
til een, Andre til to, den bevægende nemlig. Men Pythagoreerne 
j have vel paa samme Maade antaget to Principer, men føiet dette 
i til, som og er dem eiendommeligt, at det Begrændsede og det 
I Uendelige, og det Ene holdt de ikke for at være vise andre Væ- 
