220 
terne og Pythagoras, end mellem denne og endog hans nær¬ 
meste Etterfølgere, rimeligere og med al Tradition mere overeens- 
stemmende a't betragte Pythagoras som Ophavsmand til et nyt, 
speculativt Princip, end — Telauges. 
Thi — for hermed at vende os til Sagens philosophiske Side 
— at den Opfattelse, der gjør Tallene selv til Tilværelsens Grund- 
væsen skulde kiin være Misforstand og den store Tænker uvær- 
dig, derimod maae vi paa det Bestemteste protestere. Tvertimod 
forekommer det os, at hvis Pythagoras blot havde talt om „de 
Fire^^ og „de Tb^ paa samme Maade, som vi tale om de Syv (for 
de syv Dødssynder) eller de Tolv (Apostle), og derved kun hen- 
peget paa visse underforstaaede empirisk talte Gjenstande, saa 
vilde dette været uphilosophisk Overfladiskhed og egentlig kun et 
mystisk Hemmelighedskræmmerie, der netop bedre kunde passe 
for en overleveret ægyptisk Præstelære, end for en stor hellenisk 
Tænker. Vi tinde det ikke usandsynligt, at Ægypterne kunne 
have syslet med saaledes at tælle Tingene, hvilket jo ogsaa stem¬ 
mer med hvad vi see hos andre orientalske Nationer, som Jøder 
og Indere o. fl. Heri ligger vistnok allerede en ubestemt Ahnelse 
om en dybere Betydning af Tallet. (Ogsaa den katbolske Kirke 
f. Ex. vilde neppe være kommen til netop at fremhæve de syv 
Dødssynder, dersom ikke Syvtallet ogsaa ellers ansaaes for et 
helligt Tal; og at Aposteltallet ikke er tilfældigt, er bekjendt.) 
Men paa det orientalske Standpunct kommer det netop ikke læn- 
ger end til denne" ubestemte Ahnelse og derfor for en stor Deel 
til en Tællen i Blinde og en udvortes Combination af Tilfældig- 
heder. Forestillingen dvæler endnu ved det qvalitative Indhold, 
og Tallet træder ikke reent og frigjort frem som egentligt Prin¬ 
cip. Hiin Tællen har derfor heller ikke endnu Betydningen af 
Philosophie, selv om Sprogbrugen skrider frem til at substituere 
Talbetegnelsen for det egentlig meente qvalitative Indhold. 
Imidlertid er denne Betegnelsesmaade dog maaskee et Over- 
gangsled, hvorved Begrebets Frigjørelse forberedes, idet Opmerk- 
somheden mere og mere bindes til det abbrevierede Tegn, m.e- 
dens det øvrige, mangfoldige Forestillings-Indhold tabes mere og 
