223 
j 
r 
j 
» 
synligt, at Pythagoras’s Ideekreds, ja hans Lære har omfattet 
■ mange andre Sætninger og Lærdomme, som staae i liden eller 
! ingen Forbindelse med Tallæren. Thi Pythagoras var ikke blot 
Philosoph, men tillige Theolog og Politiker; deels de praktiske 
Forholde, hvori han bevægede sig, deels den Skole, han havde 
gjennemgaaet, havde tilført ham et mangfoldigt Stof, der ikke 
lettehg i lige Grad kunde være gjennemarbeidet og gjort flydende 
1 hans philosophiske Princip, saameget mere som dette selv paa 
Giund af sin iidvortes og indiffererite Natur (hvorom senere) havde 
I forholdsviis liden opløsende Kraft og netop kunde lade meget 
Empirisk bleve staaende ligesom urørt. Det tilhører ogsaa over- 
hoved den philosophiske Bevidstheds Barndom, at den fordetførste 
kun viser sig som et enkelt springende Punct i en stor, forholds- 
: vns død Masse af overleverede og empiriske Forestillinger, hvilke 
først efterhaanden gjennemtrænges af det fra hiint Midtpunct ud- 
straalende Liv og Lys. Vi kunne saaledes endog gjerne troe 
: Rbth deri, at den største Deel af Pythagoras’s Lære har beskjæf- 
tiget sig med hellige Sagn, Naturiagttagelser, praktiske, lige ind- 
til diætetiske Forskrivter o. desl., og at Taltheorien kun har dan¬ 
net et i Qvantitet forholdsviis ubetydeligt Hjørne af hans hele 
Viden; imidlertid er det dog denne Steen, der af saadanne Byg- 
ningsfolk som Bbth forskydes, der er bleven til den vigtigste 
Hjørnesteen i den pythagoreiske Lærebygning, en sand lapis phi- 
losophorum^ der endnu fortrinsviis har brudt en Platons Hoved 
og dannet et væsentligt Tilknytningspunct for hans sublime og 
udødelige Ideelære. Det er denne Taltheorie, som gjør Pytha- 
j ^oreismen til noget Mere end en, maaskee væsentlig fra Ægypten 
j stammende overleveret Doctrin og et løst Aggregat af lagttagel- 
ær; det er fra den at en høiere Aandens Salvelse udbreder sig 
j )ver det Hele. Thi hos en Mand, hvor denne lyse og dristige 
I Tanke engang er opstaaet, maa hans Aands hele øvrige For- 
i-aad og Virksomhed dog efterhaanden faae en høiere Betydning 
l>g ligesom Besjæling; Ideekredsens forskjellige Dele maae paa en 
idaade gravitere imod dette lysende Centrum, om end denne 
I i^orbindelse hverken er ham selv klart bevidst eller for Efterver- 
! 
