224 
dciicn 6r l6t at opdage. Ladør os til Exømpøl tsøiikø paa Lsørøn 
oni Sjælevciudringen^ døtte oriøntalskø Dogma, dør at allø dø 
Satsør, dør tillæggøs Pythagoras, maaskøø ør døii bødstø bøvidnødø, 
og som af dønnø øndog synøs at liavø værøt frømhævøt mød øn 
vis Forkjærligbød. Vi imidlørtid ikkø nogøt paalidøligt 
Vidnøsbyrd fra dø Gamlø, om at haii har sat døn i Forbindølsø 
mød Talthøoriøii, og dønnø Forbindølsø synøs ogsaa vanskølig 
nok at øftørsporø, saa at sølv øn Zøllør ør møøst tilbøiølig til at 
antagø Sjæløvandringslærøn som øt løst Tilhæng til Pythagorøis- 
møn, ikkø som øn Bøstanddøøl af døn pythagorøiskø Philosophie, 
møn som øn Tradition i dø pythagorøiskø Mystøriør, dør sandsyn- 
ligviis udsprungøn af ældrø orphiskø Ovørløvøringør ikkø staaør 
i nogøn vidønskabølig Sammønhseng mød Pythagorøørnøs philo- 
sophiskø PrincipMangøløn af øn ^vidønskabølig Sammønhæng 
ør nu nøtop, hvad vi havø indrømmmøt; thi vidønskabøligt ør 
kun hvad dør ør bøvidst og klart gjønnømført; møn at døn an- 
førtø mythiskø Lærø dog i sin øgøntligø Grundstømning maa har- 
monørø mød Talprincipøts Grundtonø og i dønnø havø sin idøøllø 
Basis og Forklaring; havø vi øndnu ialfald Røt til at formodø. 
Spørgø vi nu om døn øgøntligø Gøhalt i Sjæløvandringslærøn, om 
døt, dør alønø i øn philosophisk Forskørs Øinø kan givø døn Bø- 
tydning, saa kunnø vi nøppø søgø dønnø udøn døri, at døn in- 
døholdør øn Udødølighødstankø, skjønt øndnu af øn møgøt ovør- 
fladisk Art, kun saa at sigø Udødølighødøns abstractø Schørna. 
Dønnø Udødølighød ør nømlig døøls blot øn qvantitativ Udstræk- 
ning, ligøgyldig mod øthvørt qvalitativt Indhold, døøls øn bøstan- 
dig Faldøn tilbagø i Sandsøvørdønøn og gaaør saalødøs i døn sløtte 
Uøndølighød. Døn staaør i øt øgøt nært Forhold til døn ægypti- 
skø Bøstræbølsø for først vød Balsamørøn og dørpaa vød monumøntal 
Afbildning at fastholdø døn umiddølbart sandsøligø, møn afsjælødø 
Form for saalødøs at udstrækkø dønnøs TilværøRø udovør Livøts 
naturligø Grændsø. Sjæløvandringøn ør øgøntlig døt førstø Skridt 
udovør døttø Standpunct og optrædør vøl tildøøls som øt supplø* 
røndø Modstykkø. Et sjæløligt Princip ør vøl hør løsgjoi^t fra 
Zeller, die Philos, der Gr. 2te Ausg. I, 331. 
1 
