225 
1 
den umiddelbare sand.selige Aabeiibaring, fra Legemet, men gaaer 
paa en Maade over til den modsatte Yderlighed, idet det kan 
V fremtræde i ethvert andet Legeme, i et Dyr, et Træ, en Busk. 
' Paa den anden Side er det dog bundet til Sandsetilværelsen, idet 
I J 
det efter Adskillelsen fra det første Legeme igjen fremtræder i 
I et andet og saa atter i et andet og saa fort videre. ' Dets Evig- 
hed har saaledes kun Realitet i en Række Tilværelser, der egent- 
lig ere uden indbyrdes Sammenhæng, og den Identitet som for- 
: binder dem, er følgelig den aldeles tomme, abstracte, for al For- 
skjel ligegyldige. Men det er nu ikke vanskeligt at see, at denne 
abstracte, for al qvalitativ Bestemthed ligegyldige Identitet kun er 
^ den abstracte Eenhed selv, der ved sin bestandig fortsatte Gjen- 
I tagelse frembringer Tallenes uendelige Række, og Sjælevandrin- 
^ gen bliver saaledes i sit Væsen et naiv-phantastisk Udtryk for 
: et Standpunct, paa hvilket overhoved det Evige, Substantielle 
, i Tingene kun opfattes i denne indiflerente, mathematiske Form, 
I igrunden en umiddelbar (og, som bemerket, maaskee ubevidst) 
il Conseqvens at den Sætning, at ogsaa Sjæien er et Tal og væsent- 
) lig intet Andet end et Tal. Paa samme Maade er Tallet overalt, 
!l i enhver sandselig Tilværelse tilstede og overalt kun en identisk 
Gjentagelse af sig selv — et Forhold hvis udførligere Udvikling 
; vi forresten maa overlade den speculative Logik. Saaledes synes 
; Taltheorien virkelig at afgive den almindelige logiske Formel, 
hvortil ogsaa den ved første Øiekast saa disparate Sjælevandrings- 
Theorie er at henføre 5 at den af Pythagoras er bleven optagen 
I og tilegnet, maa forklares af et Valgslegtskahj i hvilket den væ- 
sentligen stod til hans hele Aandsretning j eller rettere: hiin tra- 
i ditionelle Lære med dens ahnede Betydning har været et Moment 
" med i den Aandsudvikling, der endelig har ført til en philosophisk 
Verdens-Anskuelse, hvilken i en almindeligere, friere Form og- 
! saa gjengiver hiin Læres rene Tankeværdie. 
< Vi tvivle nu ikke paa, at noget Lignende vil, og maaskee 
> endog med større Lethed, lade sig paavise med Hensyn paa de 
^ fleste øvrige Satser og Forestillinger, der med nogenlunde Sik- 
kerhed kunne tillægges Pythagoras og Pythagorerne. Hvor der 
15 
