226 
overhoved findes en fornuftig Sammenhæng, der maae alle Idee- 
kredsens Dele dog pege mod et fælleds Centrum og bestemmes 
af dette, om end ikke Radierne altid udtrjkkelig ere dragne. 
Ligesoin det altsaa paa ingen Maade kan forundre os, at det 
først fundne philosophiske Grundprincip ikke paa een Gang har 
kunnet udtrykkeligen udstrække sig over eller beherske den hele 
Erkjendelseskredses enkelte Dele: saaledes maae vi for det An¬ 
det ogsaa fmde det sandsynligt, at selv der, hvor Principet vir- 
keligen er blevet anvendt, er dette dog ikke altid skeet med gjen- 
nemtrængende Klarhed, men at ogsaa her mangen nedarvet 
Forestilling eller tilfældig og ufuldkommen empirisk lagttagelse 
kan være uvilkaarligen indblandet. Naar vi saaledes læse, at 
Retfærdigheden er et Qvadrattal, 4 eller 9 (to laov), fordi 
den gjengjælder Lige med Lige, Egteskabet er Fem, som den 
første Forbindelse mellem et mandligt (ulige) og et kvindeligt 
(lige) Tal, den bestemte Tid (xacpo^) — 7, efterdi Solen, den 
almindelige Tidsrnaaler, indtager den syvende Plads i Universet, 
og Meget i Naturen og Menneskelivet synes at have syvtallige 
Perioder o. s. v.^: saa seer vistnok dette idethele meget løst og 
vilkaarligt ud, ligesom man ogsaa paa andre Steder tinder stridige 
Angivelser, som at Retfærdigheden udtrykkes ved Fem, Sundhe¬ 
den snart ved Sex, snart ved Syv, Egteskabet ogsaa som Tre 
0 . s. v.^ Alt dette er ikke Andet, end vi maatte vente, og fly- 
der væsentlig af Sagens Natur. Da Tallæren paa pythagoreisk 
Standpunct ikke blot er Mathematik, men Philosophie, da Tallene 
betragtes som Tingenes Væsen og Kjerne, maatte man natur- 
ligviis stræbe at gjentinde dem i den empiriske Mangfoldighed, og 
denne Stræben maatte have — om man vil — tilbagevirkende 
Indfly deise sa av el paa Talbegrebet selv som paa den empiriske * 
Opfattelse af mange Ting. Maaskee er det rigtigere at sige, at 
da Modsætningen mellem det Sandselige og det Aprioriske endnu 
ikke i sin Skarphed er opgaaen for Bevidstheden, har Begrebet 
(her Tallet) en vis Fasthed og ligesom Haandgribelighed, som 
‘ Alexandr. Aphrod. ad Ar. Met. 1, 5. 
^ Theol. Arithm. p. 28 seqq. cf. Zeller p. 288. 
