sig på denna marlekas undra platta yta, Fig. VI b, 
en körtel något ljusare än den öfriga massan och der- 
jemte närmare periferien en med den yttre conturen con- 
centrisk ljusare ring af ett par lineers bredd, inneslutande 
sina något mörkare strålar, som alla peka mot medelpunkten. 
Den undra halfvan af denna figur föreställer ytan slipad i me¬ 
delpunkten och polerad, men den öfra i dess naturliga skick. 
Man ser således, att den massa, hvaraf sådana regel¬ 
bundet formade oorganiska kroppar, som marlekorna äro, bil¬ 
das, icke nödvändigt alltid utgöras af mergel, utan att den 
äfven kan innehålla andra ämnen. Jag tror, att marlekornas 
bildning till en del öfverensstärnmer med eller är beroende af 
samma lagar, som bildningen af de välbekanta orstensbollarne 
uti våra alunskifferlager, äfvensom af den s. k. penningemal- 
men uti vissa af våra insjöar och jag håller för, att alla dessa 
fenomen borde uti ett sammanhang studeras, för att komma 
till en fullkomlig klarhet uti ämnet. 
Vi känna också genom utländska författares skrifter, att 
uti vissa yngre sedimentära berglager dylika mer och mindre 
regelbundna njurar förekomma, hvilkas former hafva en viss 
öfverensstämmelse med de enklare af våra marlekors. De 
af Ehrenberg uti Ofre Egyptens kritlager funna formerna 
äro förut här anförda. Af de la Beche omtalas dylika vid 
Lyme Regis i liasmergelskiffer, af Connybeare och Phillips uti 
Londonsleran, af Cuvier och Brongniart uti plastiska leran vid 
Paris, af Hitchkock i tertiärbildningens leror i Connecticutdalen 
i N. America och af Virlet d’Aoust uti stenkols- och jura- 
formationens skifferleror i Frankrike, flera andra dylika ex¬ 
empel att förtiga. Den som skulle vilja närmare lära känna 
de af dessa författare framställda olika hypotheser om bild¬ 
ningen af dessa körtlar m. m. hänvises till en afhandling rö¬ 
rande detta intressanta ämne af Virlet d’Aoust uti Bulletin 
de la Société Géologique de France, 2:iéme Serie, Torne 
deuxiéme 1845, pag. '198. Jag inskränker mig här till att 
blott nämna, det de alla äro modificationer af det antagandet, 
