6 
oler, erinrande om de mångkantiga cellerna hos åtskilliga cellulära 
vexter. På flera ställen af prceparaterna voro äfven de intra- 
lobulära capillärgrenarne fyllde, men äfven på dessa ställen 
kunde loblernes periferi igenkännas genom en tätare och med 
några gröfre grenar förstärkt kärlhildning. Hörngrenarne i ru¬ 
tornas hörn äro mindre utmärkta och tydliga än hos hunden. 
De sublobulära och lobulära grenarne af vense hepaticse in¬ 
taga temligen regelmässigt centra af acini-rutorna, visande, 
såsom nyss är antydt, olika form efter deras olika ställning 
emot ytan, men äro nästan alla deri lika, att de utan egentlig 
förgrening på en gång öfvergå i capillärnät, hvilkå närmast 
invid de små stammarne äro af något gröfre lumina än längre 
at, der de möta de capillärådror, som från loblernes omkrets 
komma ur portådersvstemet. Endast ganska få och fina gall¬ 
gångs- grenar kunde upptäckas, hvaremot injeetionen af dessa 
' 
gångars fina nätformiga utbredning var så mycket tydligare. 
I några, ehuru färre, hörn-föreningar emellan rutorna, syntes 
skidor af glissonska kapsler innehållande sina vanliga åder¬ 
grenar, men några större gallkärl kunde ej med säkerhet i 
samma skidor upptäckas. Deremot företedde hvarje sådan 
mindre skida ett tätt och regelbundet gallrörsnät, något finare, 
både i rörens och maskornas vidd än ådernätet. De hörn¬ 
grenar af portådern, som voro så små, att de icke mera voro 
omgifna af skidor från den glissonska capseln, voro deremot tätt 
omslutna af gallrörsnät. Då praeparaterna voro torkade och 
inlagda i Canada-balsam, så kunde ej närmare urskiljas , om, 
som ej är otroligt, äfven dessa gallrörsskidor lågo inbäddade i 
en matrix af bindväf. Vidare voro alla de perilobulära åder¬ 
näten, nemligen rutornas kantnät och hörn, genomvirkade af 
de fina gallnäten, som på många ställen voro så fullständigt 
fyllda med chromgult, att de äfven syntes genomvirka det 
lobulära bårrörsnätet ända intill de sublobulära ocfr centrala 
inträlobulära lefvervensgrenarne. 
i. Prsep. af Kaninens lefver bar något större aeini-rutor 
än Kattens och Hundens. Mot ytan visa sig de flesta temli- 
