80 
frons och fructification som underordnad; structuren af frons 
och fructificationens inre beskaffenhet afgör affiniteten. 
Del är utan tvifvel riktigt att anse hvarje vextdels yttre 
form som ett nödvändigt uttryck af cellulernes form och an¬ 
ordning; men vill man omvända satsen och sluta ifrån den 
yttre formen till den inre structuren, så lemna Algerne de 
otvetydigaste bevis på att detta är förhastadt; samma yttre 
sammansatta form kan vara resultatet af högst olika cellul- 
bildningar, samma yttre fruktform kan vara af den mest olika 
inre beskaffenhet. 
De äldre Algologerne ansågo utan tvifvel Nostochineerne 
som en af systemets naturligaste grupper: nyare undersöknin¬ 
gar hafva visat, att denna grupp innefattade analoga, men 
icke affina slägten. De slägten man -fordom uppställde inom 
Horideerne innefattade på samma sätt former, som väl hade 
en yttre likhet, men som derföre ingalunda äro verkligen be- 
slägtade. 
Jag skall som stöd för det anförda framdraga icke så¬ 
dana arter, som kunna på en gång ha likhet med många, der 
ett mer eller mindre kunde komma i fråga; jag skall hålla 
mig vid några af dessa paradoxa former, som genom sin ovan¬ 
liga skapnad genast fästa uppmärksamheten. Om det hos dem 
visar sig, att hvad de äldre Algologerne betraktade som all¬ 
deles samma species — vida skildt ifrån alla andra —, är 
i sjelfva verket en samling af arter, som under en nästan 
fullkomlig yttre öfverensstämmelse, skilja sig fullkomligt i 
structur och fructificationens beskaffenhet — som följaktligen 
nödvändigt måste tillhöra olika genera — så torde det med- 
gifvas, att en yttre likhet (habitus), hvarpå denna subjectiva 
känsla af förvandtskap egentligen grundades, icke är till¬ 
räcklig. 
Fucus saccatus Turn. (Halymenia saccata Ag. , Dumontia 
saccata Grev.) är en form, som väl icke är okänd för någon 
Algolog. Bestående af en enkel, vid basen till en stjelk hop- 
