lag har derpå varit grundad, hvars privilegier man anser blif- 
vit stadfästade af Erik XIII i början af 1400-talet. Etter 
flera hundra års ödesmål upptogs fältet ånyo i medlet af 
1700—talet och har sedan fortfarande varit under arbete. En 
stor mängd grufvor och skärpningar äro här anlagda, men det 
är isynnerhet ur den så kallade DeBescheska grufvan, som 
den rikligaste malmtillgången blifvit upphemtad. 
DeBescheska grufvan är, likasom de öfriga här å malm¬ 
fältet belägna, icke byggd på någon ordentligt strykande gång, 
utan på ett lager. Men detta lager har icke, såsom händel¬ 
sen är med de flesta af Sveriges öfriga malmförråder, en lod¬ 
rät eller nära lodrät ställning, utan intager ett läge, som på 
det hela icke så mycket skiljer sig från horizontalplanet. Det 
har nemligen sin strykning i NNV. och ett flackt sväfvande 
mot ONO., som vanligen ligger mellan 16 och 25, men stun¬ 
dom på några ställen uppgår till 30 å 35 grader frän hori- 
zontallinien. Malmfyndigheten, som hufvudsakligen består af 
kopparkis och coboltglans, förekommer endast i den varietet 
af korniga kalken, som ofvanför blifvit kallad malmförande 
kalk. Det malmförande lagret har i DeBescheska grufvan sitt 
läge mellan grå gneiss i taket och ofyndig vattkalk eller också 
gråkalk i sulan. Men ehuru af obekant utsträckning åt si¬ 
dorna , är dock den egentligen malm förande delen af detsamma 
begränsad och innesluten å begge sidor, både den norra och 
södra, af samma ofyndiga bergart, som takberget. Detta har 
nemligen bildat en mer och mindre tvär hvalflormig nedåt 
gående böjning åt begge sidor, så att gneisslagren, som i ta¬ 
ket sväfva mot östern, i de båda respektiva långväggarna visa 
en mer eller mindre stark stupning mot norr eller söder. Men 
genom ortarbeten anlaggda i dessa begge långväggar har man 
öfvertygat sig om, att dessa nedsjunkningar hvarken sträcka 
sig så serdeles långt på djupet eller ega någon betydande 
mägtighet, utan att det malmförande lagret, fastän af ringa 
eller ingen malmfyndighet, åter vidtager på andra sidan. Det 
har således varit inom detta hvalf, som den hufvudsak bga 
