133 
alldeles dylika forncranier från grannskapet af de gamla Britan- 
niska Belgernes land, och antyder dermed sin förmodan att de 
tillhört dessa gamla Belger. Ännu mera styrkes Hr R. i den 
j åsigt, att detta cranium är Celtiskt, af de ganska talrika un¬ 
dersökningar han sjelf anställt dels på lefvande personer af 
Celtisk stam, dels på cranier af densamma. Denna egna lång— 
dragna, till sidorna hoptryckta, smala och oftast låga cranii- 
form förekommer, så vidt Hr R. känner, förnämligast i England 
och Frankrike. Den är dock ej den allmänna Celtiska formen. 
Denna nemligen är vanligen något bredare, ej fullt så hop¬ 
tryckt; ännu något bredare är den i Södra Sverige och 
i Dannemark här och der förekommande Cimbriska Cell¬ 
formen; denna står närmast den Skandinaviskt-Göthiska, är 
äfven långt oval med stor nacke, men ändock något bredare 
än den Galliska och liknande det långa forn-craniet, som Pro¬ 
fessor Escoricht beskrifvit i Danskt folkeblad. 
Inom denna Cimbriska form, liksom bland de öfriga, 
förekomma öfvergångar, möjligen hybridicerade, som stå vår 
egen cranii-form så nära, att de icke med någon synnerlig 
säkerhet kunna åtskiljas. 
— - — — — 
3) Cranium af Romersk krigare. 
Detta cranium är äfvenledes meddeladt af Doctor Pri- 
chard och upptaget från samma antagliga forntida slagfält som 
i det föregående. Hr R. har tvenne hufvudsakliga anledningar att 
anse detta cranium vara Romerskt, dels nemligen emedan det 
öfverensstämmer väl med Blumenbaciis beskrifning Del. IV:e 
T. XXXII och serdeles med Sandiforts Cran. dev. Nat. P. l:a, 
dels emedan man på den trakt, der det är funnet, eger fullt 
skäl att vänta lemningar af Romerska krigare. 
Detta cranium är ganska stort, både långt och bredt, 
dock af den dolichocephaliska (lraniska) formen; vidare upp¬ 
till mot hjessan, än nertill mot basen. Dess öfre hvalf 
och hjessa är temligen platt, omkretsen ofvanifrån sedd är 
långt kilformigt oval, med bakre ändan utgående i en kort, 
