130 
voro af både män och qvinnor, några äfven af barn och per¬ 
soner af hög ålder. Tänderna voro i allmänhet starkt nötta, 
vittnande om att personerna lefvat af grofva, hårda födoämnen. 
Cranierna voro i allmänhet små, ovala och till dels bredare 
vid basen ån upptill (partially pyramidal), pannregionerna små 
och låga. Jemte menniskoskeletterna funnos en mängd ben af 
den lilla Bos longifrons, som Oven anser vara utdöd i Eng¬ 
land kort tid efter Romarnes inkräktning; derjemte funnos äf¬ 
ven ben af häst och hjort, samt förrostade jernnaglar och 
klumpiga, böjda jernstycken, hvilka ansågos hafva tillhört lik¬ 
kistor. Likaledes träffades flera små bitar af förmultnadt trä, 
äfvensom några fragmenter af tydligen Romerskt taktegel fun¬ 
nos i midten och underst i grafstället; jemte dessa träffades 
äfven två eller tre pjeser af Samiskt lergods (Samian ware) 
och några få stycken af groft grönglaseradt porcellaine. I 
midten af högen fanns en stor urna af 12 Eng. tums höjd 
och af 3 gallons (1 T \ Sv. kanna) rymd. Denna urna var af 
ganska hård, bränd lera, af smutsigt tegelröd färg, i hvilken 
syntes små, krossade kisel— och granitstenar. Inuti fanns en¬ 
dast något lerjord, men man trodde att den innehållit lem- 
ningar af brända ben, som ansågos vara utfallna vid upp¬ 
tagningen. 
Doctor Thurnam yttrar att denna grafhög var af en i 
England ganska egen beskaffenhet; han anser den snarare för 
en större begrafningsplats, än en vanlig tumulus, och trodde 
den böra kallas m tumulary cemitery ». Han säger att H. 
Drake ansett den vara från den Romerska perioden, men Dr 
Thurnam framlade sjelf en mängd skäl för den åsigt att den 
härledde sig från de äldsta Anglo-Saxiska christna i 7:de eller 
8:de århundradet; — en period, då det ännu icke var tillåtet 
att begrafva de döda i städerna, och då ingen kyrkogård ännu 
fanns inom Yorks murar. 
Den ifrågavarande hufvudskålen är temligen liten, af 
stark byggnad, men rundade former, och har tydligen tillhört 
en äldre qvinna. Den har alla karakterer af den Germaniska 
