Till Ta paros hörande omnämnas i Prinsens Resa: Purés 7 
Patachos, Machacalis eller Machacaros och Botocudos. På ett 
ställe (B:d I p. 37) anföres att en serdeles vild Tapuya- 
stam, (Jétacas eller Gociytacases , såsom Portugiserna kalla 
den, bodde vid östkusten bland de ofvannämnda Indios Mansos 
men med en språkform, som afvek från deras lingoa geral 
och att med mycket mod och möda denna stam blifvit tämd 
V 
(händigt) af Jesuiterna. 
De i Europa, genom sina förfärliga block i underläpp 
och öron, mest kända Botocuderna höra sålunda äfven till 
T apuios. 
Vi ega i Caroiinska Institutets samlingar tvenne specimina 
af så kallade Botocudos; det ena nemligen ett fullständigt era— 
nium, som öfversändes från herr .Freyreiss i Rio Janeiro för 
längre tid tillbaka; det andra en gipsafgjutning af en lefvande 
Botocud, som visais för, penningar i flera af Europas större 
städer. Båda dessa specimina förete alldeles samma craniiform 
som den ofvan beskrifna. Prins Maximilian har lemnat den 
första utförliga beskrifning om Botocuderna. I äldre tider voro 
de kända under Aymorés, Aimborés eller Amburés. Sjelfva 
benämna de sig Engeräckmung och höra sig ogerna kallas 
Botocuder. Detta sednare namn hafva de erhållit af Portum- 
O 
serna, af de stora trädblock, som de sätta i underläppen och 
öronsniparne. Det Portugisiska ordet Botoque betyder ett rundt, 
kort trädblock att sätta i sprundet på ett laggkärl. Ännu åi 
18 17 bodde Botocuderna förnämligast emellan Bio Pardo och 
Rio Doce. Afven af dessa Indianer skall en del vara omvänd 
/ 
till Christendomen, något civiliserad och åkerbrukande. 
Det är dock icke ensamt Botocuderna, som sätta block i 
läpp och öron. Prins Maximilian anför sålunda om Patachos , 
hvilka så väl som Machacalis äro fiender till Botocudos, att 
de förstnämnda bära ett stycke rör i underläppen; Tupinambas 
vid Brasilianska kusten bära gröna nephritstenar i under¬ 
läppen. Samma sed skall enligt Azara (Voyage dans 1 Ame- 
nque meridionale) förekomma bland de Pampeanska folken. 
