£»5 
och paralelit strykande i N. V. Deras kammar hade endast 
nagra famnars bredd, sa att man becfvämt kunde gå på den» 
Sidorna sluttade ungefär 45° från lodlinien och vid S.O. ändan 
utlöpte de i en gemensam landslätt, hvilken låg i niveau 
med högsta punkten på deras kammar. Ifrån denna slätt 
kunde man nedga i den af dem bildade dalen, som var be— 
växt med björk- och barrskog, och hvilken erbjöd en roman¬ 
tisk promenad. 
Den så kallade Pukari kangas (Kangas är finska nam- 
Inet på ås), nära Pukarijärvi, var lägre än de föregående, 
mindre regulier och endast af 1 verst längd. Dess medel¬ 
strykning var V.N.V. 
Sandasarne i Kuusamo hafva följaktligen i det närmaste 
samma strykning som refflorna. 
Södra delen aj Filip st ads B er g sia g. 
Innan jag går att beskrifva Diluvierna i Filipstads södra 
bergslag, vill jag först gifva ett generelt begrepp om berg¬ 
grunden, för att visa i hvilket nära förhållande de lösa jord¬ 
lagren och vräkstenarne stå till underliggande berg. 
Bergslagen kan indelas i två väsendtligt olika forma¬ 
tioner : den malmförande och den icke-malmförande eller 
ofijndiga. Den förstnämnde låter åter indela sig i två spe¬ 
ciella formationer: den magnetisk jernmalm förande och den 
blodsten, koppar och silfvermalm förande. 
Den malmförande formationen i sin helhet karakteriseras 
al vissa mineralier och bergarter, som i den allmänt före¬ 
komma, och hvilka bevisa, ätt det är en-sammanhängande 
bildning, skiljd från den ofyndiga, som saknar dessa mine¬ 
ralier och bergarter. De speciella formationerna skilja sig från 
hvarandra på samma sätt, genom bergarter och mineralier, 
som äro uteslutande^ egna för den ena och saknas i den andra. 
Den ofyndiga formationen, som på alla sidor begränsar 
och innesluter den malmfyndiga, är tydligen af relativt högre 
ålder än denna. I den malmförande förekomma, jemte malmen, 
