268 
originaliter tillhörig, frågas hvar den strand finnes uti nejden 
omkring sundet, hvarifrån isen kunnat framföra och just här¬ 
slädes deponera så mycken sten, då sjelfva norra stranden, 
såsom orten tillhörig, och efter anförde orsaker egande egen 
sten, ej derunder begripes, och man merendels öfverallt finner 
blott rena sandstränder, utan dylik sten, eller dock ganska 
få. Man torde fördenskull närmast träffa sanningen, då man 
originaliter tillegnar orten dessa stenar, och lemnar isen den 
biverkan, att ibland flytta, åter hitföra och ånyo borttaga 
någon sten, men ej att ingrediera formationen af det hela. — 
3:o Den myckenhet gröfre sand, och mindre klappersten, 
flintor m. m., som finnes så väl på som uti sjelfva" grunden, 
just på de ställen, der de stora stenarna äro befintliga, och 
alldeles likna den, som finnes på fasta landet uti Sandbergen. 
4:o Sjelfva grundens corresponderande höjd, figur och skap- 
nad, sins emellan och med det fasta landet, med dess stratifika¬ 
tioner. — 5:o Gammal på sjelfva grunden funnen skog, stubbar, 
rötter och uppstigande stammar, som tyckas utvisa, att grunden 
för detta varit en skogspark. Ett så deciderande argument, 
som detta är, förtjenar säkerligen nogaste granskning, innan 
något deraf med full visshet slutes. Man abstraherar förden¬ 
skull från de utlåtelser, som i gamla sagor nämnas om Säby— 
lund; man vill jemväl ej alldeles lita på den i öfrigt tro¬ 
värdiga, öfverallt bekanta traditionen, att kring Landskrona 
för detta varit härlig skogsväxt, så ock, att äldre folk af far 
och fars fader hört, det samma skog funnits ute på de nu¬ 
förtiden med vatten betäckta grunden. Något större uppmärk¬ 
samhet förtjenar då man af ännu lefvande lotsar hörer be¬ 
rättas, huru de i sin ungdom varit som oftast ute på södra 
grundet att afhemta gamla stubbar af trädrötter, hvilka varit 
så stora, att en enda gifvit två till tre goda lass. Men det, 
som bestyrker trovärdigheten af allt detta, och tjenar till ögon- 
skenligt bevis om fordna skogen, är de ännu på flera ställen 
qvarblifna och verkligen ännu befintliga lemningarna af denna 
gamla skogen, ehuru desamma genom oftare afhemtning och 
