270 
funnos på samma trakt och af deras mörkare och litet gräs¬ 
vuxna yta igenkännas, träffas gräs och tång växa på en brun- 
aktig materia liknande rutten bark, hvarunder fanns en fet, 
stadig svartmyliejord; dylika gropar finnas äfven högre upp 
på grundet emot Olsten o. s. v. Af dessa omständigheter till— 
hopalagda kunde man ej annat finna, än att dessa träden äro 
verkliga qvarlefvor af den fordom här växande skogen, hvil- 
ken, sedan hafvet underskurit matjorden, fallit omkull men 
af deras uti djupare leran genomhängande rötter hållits qvar, 
för att genom hafsvågorna blifva till ofvanbeskrifna skapnad 
på sanden afgnidna och stympade. Har nu detta så långt ut 
belägna refvet varit med skog beväxt, så kan ej tviflas, det 
ju äfven den högre delen af samma grund vid den tiden 
varit fast och torrt land. Men såsom ej allenast dessa trä¬ 
dens belägenhet flera fot under vatten, utan ock sjelfva ortens 
nära grannskap med stora hafsviken kunna lemna någon skälig 
misstanka, att samma skog kunnat vara annorstädes växt, ut¬ 
skuren och hitfluten, så förfaller väl detta dels redan deraf 
af sig sjelf, att man på annat ställe bör supponera den revo¬ 
lution, som lika så lätt och troligen här kunnat ske, men 
tillika blifva nödigt, att genom grundgräfningar och nogare rön 
efterleta spåren till fasta grunden, hvaruti sjelfva rötterna eller 
stubbarna kunde igenfinnas. Att sådant äfven härstädes ute 
på grunden måste anträffas, kan med skälig visshet slutas 
deraf, att man närmare staden på östra grundet, vid grund- 
gräfning till avant-fosséen, varit så lycklig, att verkligen träffa 
på dylika rotfasta stubbar, hvilka ifrån ett lager matjord sträckt 
sina finaste rötter långt ned uti den djupa fasta grundleran, 
hvilken med borr funnits ganska djup och således visat dessa 
träden vara ortens egna foster. Den märkvärdiga omständig¬ 
heten, som härvid yppats, att detta funna lager af matjord, 
hvaruti trädet troligen växt såsom dess torra horizont, fanns 
hela 2 till 3 fot under den lägsta eller 5 fot under ordi¬ 
nära vattenhorizonten, lika med den på Skatterefvet nu be¬ 
fintliga skogen, förtjenar likväl nu besynnerlig uppmärksamhet, 
