ör längre tider tillbaka gjordes för att reda denna fråga, sy- 
ies icke någon hafva egnat en större omsorg åt detta ämne, 
Iauys vägningar gingo dock mera ut på att bevisa detta mi- 
jerals högre egentliga vigt än andra på den tiden dermed 
örvexlade mineraliers, och var ett vigtigt bidrag för sin tid i 
lenna del, då vi påminna oss, att Klaproth just nyss hade 
ipptäckt zirkonjorden, hvilken upptäckt man i Frankrike skva¬ 
lade att bekräfta, hvarvid man lyckades att uppleta materia- 
et för denna nya jordart uti andra lokaliteters fossilier än 
ust de, som legat till grund för dess första uppdagande, neml. 
iti Ceyloner-mineralet. Hauys bestämmelser, likasom alla an- 
Iras efter honom, kunna derföre anses vara af en större vigt 
ör utexamineringen af detta mineral och dess åtskiljande ifrån 
lågra andra (hvilket äfven var dess hufvudsyfte), än de kunde 
nom zirkonens egen familj uppdaga något nytt. Då det emed- 
ertid härvid visade sig, att man vid Expaijlly ägde inom 
Frankrikes område en riklig tillgång derpå, upptäcktes efteråt 
amma mineral på flera andra ställen inom såväl Europa, som 
mdra verldsdelar, hvarföre det, oaktadt på hvarje ställe före- 
i tömmande sparsamt, numera ej kan sägas vara ibland de säll— 
nvnta. 
Då jag för tvenne år sedan (se Ofversigt af K. Y. A. 
"örhandl. 1845, sid. 34 etc.) för Akademien omnämde, att 
iva jordarter blifvit uti den för enkel ansedda zirkonjorden 
)åträffade, samt dervid äfven tillkännagaf, att Stockholmer- 
hrkonens observerade betydligt lägre egentliga vigt än den 
från Ceylon och Expaijlly, gaf första anledningen till att ifrå¬ 
gasätta zirkonjordens enkelhet, ansåg jag det vara nödvändigt att 
örskaffa mig mineralet zirkon itrån flera lokaliteter, samt före¬ 
kommande uti skiljaktiga hällearter, således tillhörande olika 
geologiska bildningar, och detta så mycket mera, som de fö¬ 
reteelser, hvilka presenterade sig vid denna undersökning iör 
mig, tycktes leda derhän, att något skarpare sätt lör att åt¬ 
skilja de skiljaktiga jordarterna itrån hvarandra svårligen stod 
att finna, och hvarföre äfven en olika mängd af de eltersökia 
7 
