60 
Att härleda dessa öfverensstämmelser ifrån skiljaktiga 
qvantiteter af norjord, som finnes inblandad med zirkonjorden 
uti mineralet, synes föga sannolikt, och saken torde förtjena 
uppmärksamhet, äfven ifrån den synpunkt, som under de sed- 
nare åren börjat taga naturforskarenas intresse i anspråk, 
neml. frågan om de specifika volumerna, samt sålunda afgöras 
genom att efterse huruvida olika egentlig vigt förefinnes hos 
salter, som kristalliserat med samma sammansättning under 
olika omständigheter, t. ex. ur olika moderlutar, vid olika 
temperatur, under skiljaktig tryckning etc. 
♦ 
4. Om olika magnetiserings-metoder, — Ur 
en skrifvelse från Hr A. F. Svanberg meddelade Hr L. Svan¬ 
berg: »Vid det Engelska naturforskaremötet i Southampton in¬ 
nevarande år förevisade Scoresby en magnetiseringsmetod, hvil- 
ken sades öfverträffa i godhet alla de förut brukliga. Eme¬ 
dan något bevis för detta påstående icke blifvit gifvet, och 
ingenting är lättare än att medelst oscillationsmetoden pröfva 
en magnetstångs eller magnetnåls förändrade kraft, har jag 
ansett det löna mödan verkställa en jemförelse emellan olika 
metoder, för att ur den nya utsöka och bibehålla det verk¬ 
ligen goda. Den af Scoresby föreslagna metoden består uti 
att lägga alla de stålstänger, som skola magnetiseras, i en 
rad, att sedan taga en stark hästskomagnet och till ankare^ 
på denna en tunn lamell af mjukt jern af samma bredd och 
längd som stålstängernas, samt sedan stryka med ankaret 
qvarsittande vid magneten. 
Till att börja med ansågs ändamålsenligt undersöka, hu¬ 
ruvida det var fördelaktigast, att såsom Scoresby lägga de 
stänger i en rad, som skulle magnetiseras, eller om icke för¬ 
delaktigare vore, att stryka hvarje stång särskilt med en än¬ 
damålsenlig befästning af ändarna under magnetiseringen. Så¬ 
lunda fanns i allmänhet, för hvilken magnetiseringsmetod som 
helst, den fördelaktigaste befästningsmetod för ändarna vara j? 
